Справа № 489/9194/25 
Провадження № 2-др/489/17/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
Іменем України

20 квітня 2026 року м. Миколаїв 
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого – судді Костюченка Г.С.,
із секретарем судових засідань – Савковою К.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про про визнання правочину недійсним
встановив:
Рішенням Інгульського районного суду м Миколаєва від 02.04.2026 року у цивільній справі № 489/9194/25 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним. А саме, суд визнав недійсним договір дарування від 24.06.2025 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер 4810136900:05:016:0010.
07.04.2026 представник відповідача – ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу. 
Просив суд ухвалити у справі № 489/9194/25 додаткове рішення про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 понесені нею судові витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн.
Ухвалою Інгульского районного суду міста Миколаєва від 08.04.2026 вищевказану заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи.
Представник позивача судове засідання не з`яввсяся, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
20 квітня 2026 на адресу суду надійшли заперечення щодо стягнення 5000 грн. правничої допомоги з позивача. Позивач зазначав наступне.
Звернення позивача з позовом про визнання недійсним договору дарування, за яким відповідачка просить стягнути з нього витрати на правничу допомогу, обумовлено саме недобросовісною поведінкою відповідачки, яка уклала цей правочин виключно з метою ухилення від виконання рішення суду по справі №489/5935/24. 
Отже за відсутності такої недобросовісної поведінки відповідачки, позивач не змушений був би звертатися до суду з метою захисту своїх прав, пов`язаних із виконанням судового рішення по справі №489/5935/24. 
А тому маємо констатувати, що навіть за можливої наявності понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу, виникнення цих витрат обумовлено виключно недобросовісною поведінкою відповідачки, яка діючи недобросовісно уклала фіктивний (фраудаторний) правочин щодо дарування частини будинку та земельної ділянки.
Представник відповідача в судове засідання не з`яввсяся, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Поросив розглянути заяву за його відсутності. Зазначені обставини не перешкоджають розгляду заяви про постановлення додаткового рішення без участі представника відповідача відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України. 
Згідно частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
При вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача, разом із заявою надано суду:копію договору про надання правової допомоги № б/н від 03.02.2026; копію додатку №1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 03.02.2026; копію акту наданих послуг від 07.04.2026; копію квитанції до прибуткового ордеру № 2 від 03.02.2026;
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідачем було понесено витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 5000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням та вище переліченими доказами. 
В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв - дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. 
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. 
Згідно висновків Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару є завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та співрозмірним згідно ціни позову. 
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги складність справи, кількість судових засідань, час витрачений представником на представництво у суді, розумність та співмірність ціни позову з витратами на правничу допомогу, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає, що з позивача на користь відповідача необхідно стягнути суму витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. 
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 273 ЦПК України, суд -
вирішив:
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.
Повний текст додаткового рішення складено 20.04.2026.

Суддя     Г.С. Костюченко