СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2026 року Справа № 480/9869/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовног провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9869/25 за позовом ОСОБА_1 до Лебединської міської ради Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лебединської міської ради Сумської області (далі - відповідач), у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Лебединської міської ради Сумської області щодо нерозгляду заяви від 01.08.2025 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для городництва в межах с. Ворожба на території Лебединської міської територіальної громади Сумської області, поряд з кадастровим номером 5922982400:09:001:0491;
- зобов`язати Лебединську міську раду Сумської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2025 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для городництва в межах с. Ворожба на території Лебединської міської територіальної громади Сумської області, поряд з кадастровим номером 5922982400:09:001:0491, та прийняти рішення за наслідками його розгляду, передбачене чинним законодавством України.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що у серпні 2025 року звернувся до Лебединської міської ради Сумської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва орієнтовною площею 0,6 га, яка розташована в межах с. Ворожба на території Лебединської міської територіальної громади Сумської області, поряд з кадастровим номером 5922982400:09:001:0491 для подальшої передачі в оренду. До заяви були додані графічні матеріали земельної ділянки, а також копія паспорту та ідентифікаційного номеру.
Листом від 02.09.2025 № 148 відповідач повідомив, що за результатами опрацювання вищезазначеної заяви відділом земельних відносин виконавчого комітету Лебединської міської ради підготовлений проект рішення "Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок із цільовим призначенням "01.07 Для городництва" з метою передачі в оренду". Проект рішення розглянутий на засіданні постійної Комісії з питань житлово-комунального господарства, будівництва, архітектури, регулювання земельних відносин. Однак, на пленарному засіданні шістдесят шостої сесії Лебединської міської ради восьмого скликання депутатами було підтримано пропозицію Комісії виключити з проекту рішення підпункт 4 пункту 1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 орієнтовною площею 0,6 га.
Вважаючи бездіяльність щодо не розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, позивач звернувся до суду.
Ухвалою суду від 02.01.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/9869/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній позовні вимоги не визнав, зазначивши, що Виконавчим комітетом Лебединської міської ради 02.09.2025 № 148 позивачу надано відповідь про те, що за результатами опрацювання заяви від 01.08.2025 відділом земельних відносин виконавчого комітету Лебединської міської ради підготовлений проект рішення «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок із цільовим призначенням «01.07 Для ведення городництва» з метою передачі в оренду». Проект рішення розглянутий на засіданні постійної Комісії з питань житлово-комунального господарства, будівництва, архітектури, регулювання земельних відносин. На пленарному засіданні шістдесят шостої сесії Лебединської міської ради восьмого скликання депутатами було підтримано пропозицію Комісії з питань житлово-комунального господарства, будівництва, архітектури, регулювання земельних відносин виключити з вищезазначеного проекту рішення підпункт 4 пункту 1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 орієнтовною площею 0,6 га.
Вказує, що місце розташування земельної ділянки, зазначеної на викопіюванні, долученому до заяви ОСОБА_1 співпадає із земельною ділянкою, яка включена під № 7 до списку зарезервованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для забезпечення права на землю учасників бойових дій та осіб, прирівняних до них, осіб з інвалідністю внаслідок війни, сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, Захисників і Захисниць України, що є додатком до рішення шістдесят дев`ятої сесії Лебединської міської ради восьмого скликання від 07.11.2025 №1796-МР «Про резервування земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для забезпечення права на землю учасників бойових дій та осіб, прирівняних до них, осіб з інвалідністю внаслідок війни, сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, Захисників і Захисниць України».
При цьому, повторний розгляд звернень, за результатами розгляду яких вже прийняте відповідне рішення, чинним законодавством не передбачений.
За наведених обставин, у задоволенні позовних вимог просить відмовити.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник наголосив, що вищевказана земельна ділянка була зарезервована згідно рішення шістдесят дев`ятої сесії Лебединської міської ради восьмого скликання від 07.11.2025 № 1796-МР. Тобто, відповідач зарезервував спірну ділянку через три місяці після подання заяви ОСОБА_1 від 01.08.2025.
Відтак, на переконання представника, вказані доводи відповідача не можуть бути враховані судом.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернулась до Лебединської міської ради Сумської області із заявою від 01.08.2025 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва орієнтовною площею 0,6 га, яка розташована в межах с. Ворожба на території Лебединської міської територіальної громади Сумської області, поряд з кадастровим номером 5922982400:09:001:0491 для подальшої передачі в оренду (а.с. 21). До заяви були додані графічні матеріали земельної ділянки, а також копія паспорту та ідентифікаційного номеру.
Листом від 02.09.2025 № 148 (зв. бік а.с.18) відповідач повідомив позивача, що звернення розглянуто, включено позивача в проект рішення "Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок із цільовим призначенням "01.07 Для городництва" з метою передачі в оренду". Вищезазначений проект рішення було включено до порядку денного шістдесят шостої сесії Лебединської міської ради восьмого скликання. На пленарному засіданні депутатами було підтримано пропозицію комісії про виключення з проекту вищезазначеного рішення підпункт 4 пункту 1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 .
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду її заяви, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 12 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; організація землеустрою, тощо.
Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних міських рад.
Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із п. п. «а», «б» ч. 1 ст. 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються, в тому числі, на таку категорію, як землі сільськогосподарського призначення, землі житлової та громадської забудови.
За змістом статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Повноваження відповідних органів виконавчої влади та порядок передачі земельних ділянок у власність громадянам встановлені статтями 118, 122 ЗК України.
З наведеного вбачається, що законодавцем гарантовано право безоплатної передачі земельної ділянки громадянину у власність, зокрема, у межах норм безоплатної приватизації, порядок проведення якої регламентовано положеннями статті 118 Земельного кодексу України.
За змістом ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно із абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (абз. 3).
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9 ст. 118 ЗК України).
Отже, при вирішенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, уповноважений на це орган в контексті норм ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України повинен перевірити:
- відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України);
- чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (ч. 4 ст. 122 ЗК України);
- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України);
- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (ч. 7 статті 118 ЗК України та ч. 3 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").
Тобто, з вищенаведених норм вбачається, що чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України. При цьому, законодавцем визначені виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Отже, відповідач був зобов`язаний розглянути зазначене клопотання у місячний строк і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні з підстав невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відмова у наданні дозволу з інших підстав не допускається.
Судом встановлено, що заява позивача від 01.08.2025 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва орієнтовною площею 0,6 га, яка розташована в межах с. Ворожба на території Лебединської міської територіальної громади Сумської області, поряд з кадастровим номером 5922982400:09:001:0491 була винесена на розгляд сесії Лебединської міської ради, однак рішення за наслідками розгляду заяви не прийнято.
Водночас, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, після отримання заяви від позивача заяви повинен був прийняти рішення за наслідком розгляду цієї заяви і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні.
У даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.
При цьому, суд враховує, що індивідуальний акт державного органу - це юридична форма рішення суб`єкта владних повноважень, виданого (прийнятого) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк і цей акт породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
Відсутність належним чином оформленого рішення про надання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або мотивовану відмову в наданні свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
У свою чергу, лист Лебединської міської ради від 02.09.2025 № 148 за змістом та формою не можуть вважатися відмовою у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України.
Вказана відповідь не тягне за собою жодних юридичних наслідків, відповідно, не порушує прав, свобод та інтересів особи, а відтак, не є актом індивідуальної дії.
Також, не заслуговують на увагу доводи відповідача на наявність підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки предметом доказування у спірних правовідносинах є порушення порядку розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення городництва для подальшої передачі в оренду, а тому надавати оцінку підставам відмови у наданні такого дозволу, на переконання суду, можливо лише у разі прийняття відповідного рішення компетентним органом, до повноважень якого належить розгляд вказаного питання.
Відтак, враховуючи встановлені судом обставини справи та досліджені докази, приймаючи до уваги, що відповідачем не прийнято жодного рішення за результатом поданої позивачем заяви від 01.08.2025, суд вважає за необхідне обрати належний захист порушеного права позивача та, із врахуванням ст. 9 КАС України, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення по суті за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для городництва в межах с. Ворожба на території Лебединської міської територіальної громади Сумської області, поряд з кадастровим номером 5922982400:09:001:0491 та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2025 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для городництва в межах с. Ворожба на території Лебединської міської територіальної громади Сумської області, поряд з кадастровим номером 5922982400:09:001:0491, та прийняти рішення за результатами розгляду заяви, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.
На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 968,96 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду. 
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, суд зазначає наступне.
Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1 та 2 статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно із частиною 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Частиною 9 статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 826/14072/17, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, усі ці витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.
У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі/West Alliance Limited проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
З матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано копію Договору про надання правничої допомоги від 10.12.2025 № 11-БЛ (а.с. 14-15), ордер про надання правничої допомоги 23.12.2025 № 1359302 (а.с. 7), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.07.2020 Серії ПТ № 4098 (а.с.12), копію розрахунку витрат за правничу допомогу (а.с. 11), копію платіжної інструкції про сплату позивачем гонорару у розмірі 5000,00 грн (а.с.10).
Надання правничої допомоги щодо забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта, які визначені в розділі 1.1 договору про надання правничої допомоги від 10.12.2025 № 11-БЛ (а.с. 14-15) забезпечується адвокатом Стегній А.М.
Відповідно до п. 3.2 договору про надання професійної правничої допомоги від 10.12.2025 сторони домовилися, що розмір гонорару адвокатського бюро (адвоката) за надання правової допомоги становить 5000,00 грн.
Відповідно до розрахунку витрат на правничу (а.с.11) вартість наданих адвокатом послуг визначена в розмірі 5000,00 грн та включає в себе вивчення наданих документів (1000 грн.), підготовка позовної заяви до суду (2000 грн), складення відповіді на відзив (2000 грн).
Дослідивши надані представником позивача документи, суд враховує ту обставину, що справа є не складною, а спірні правовідносини не новими у судовій практиці. Отже, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала значних витрат часу та коштів, які заявлені позивачем, як витрати на правову допомогу, про що свідчать зміст та обсяг позовної заяви.
Водночас, судом враховано, що з даного предмету спору та мотивів, що приведені у адміністративному позові позивача, є аналогічні рішення, що спрощувало роботу адвоката при підготовці цього адміністративного позову.
З урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає заявлені витрати неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, тому, враховуючи критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг, а також значення справи для позивача, суд дійшов висновку про можливість відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 2500,00 грн.
Відтак, позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у заявленому представником позивача розмірі задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лебединської міської ради Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Лебединської міської ради Сумської області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 01.08.2025 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для городництва в межах с. Ворожба на території Лебединської міської територіальної громади Сумської області, поряд з кадастровим номером 5922982400:09:001:0491.
Зобов`язати Лебединську міську раду Сумської області (вул. Сумська, 12, м. Лебедин, Сумська область, 42200, код ЄДРПОУ 39449040) розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 01.08.2025 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для городництва в межах с. Ворожба на території Лебединської міської територіальної громади Сумської області, поряд з кадастровим номером 5922982400:09:001:0491, та прийняти рішення за результатами розгляду заяви, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Лебединської міської ради Сумської області (вул. Сумська, 12, м. Лебедин, Сумська область, 42200, код ЄДРПОУ 39449040) суму судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   С.М. Глазько