ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року	Львів	Справа № 260/748/25 пров. № А/857/28427/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гінди О. М.	
 	Гуляка В. В.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі №260/748/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції Рейті С.І., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту рішення 29 травня 2025 року),-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому просить:
визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 071750000064 від 23.12.2024 року Про відмову у перерахунку пенсії - перехід на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" - ОСОБА_1 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи на посадах в митних органах з 06.05.1991 року по 14.07.2023 року та перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 року № 3723-ХІІ, пунктів 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII, на підставі довідок, виданих Закарпатською митницею від 17.12.2024 року № 77-22/33-1411 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 17.12.2024 року № 77-22/33-1412 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, починаючи з 18.12.2024 року (дати звернення із відповідною заявою), та здійснити перерахунок і виплату мені пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Закарпатській області, є пенсіонером за віком, пенсія призначена на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
18.12.2024 року, у зв`язку з досягненням пенсійного віку, наявністю страхового стажу понад 47 років і стажу роботи в митних органах на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016 року понад 20 років, позивач звернувся із заявою за № 11776 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як до територіального органу Пенсійного фонду України, за місцем своєї реєстрації, про переведення з пенсії за віком, призначеної згідно із законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) згідно пунктів 10 та 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення".
До заяви були долучені паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, трудова книжка НОМЕР_1 від 08.01.1980 року і вкладиш до неї НОМЕР_2 від 01.07.2021 року, довідки Закарпатської митниці за № 77-22/33-1411 від 17.12.2024 року та № 77-22/33-1412 від 17.12.2024 року.
За принципом екстериторіальності заява позивача була розглянута територіальними органами Пенсійного фонду України - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято рішення від 23.12.2024 року № 071750000064, яким відмовлено в проведенні перерахунку пенсії.
Підставою для відмови у перерахунку пенсії стало те, що за результатами розгляду поданих документів, зокрема трудової книжки НОМЕР_1 , позивач з 06.05.1991 року по 14.07.2023 року працював в органах митної служби, однак за твердженням ГУ ПФУ в Харківській області станом на 01.05.2016 року, йому не було встановлено ранг державного службовця відповідно до Закону № 889-VІII, а тому період роботи з 06.05.1991 року по 14.07.2023 року не можливо зарахувати до стажу державного службовця.
З такими висновками ГУ ПФУ в Харківській області позивач не погоджується і вважає його необґрунтованим та безпідставним, як таке, що не враховує усіх обставин, що дають йому право для зарахування періоду роботи в митних органах на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723- XII.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі №260/748/25 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.12.2024 року № 071750000064.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно із Законом України "Про державну службу" та повторно розглянути заяву від 18.12.2024 року про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області подано апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт покликається на те, що станом на 01.05.2016 позивач не мав 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Вказує, що періоди роботи посадових осіб в органах державної митної служби на посадах, під час перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за нормами Закону України «Про державну службу». Зазначає, що за нормами Митного кодексу України посадовим особам митних органів присвоюються спеціальні звання, а не ранги державних службовців.
Позивач правом подання відзиву не скористався.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові не оскаржується, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Закарпатській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі – Закон №1058-IV).
18.12.2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з переведенням з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII “Про державну службу” (далі – Закон № 889-VIII).
Заяву позивача за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Харківській області № 071750000064 від 23.12.2024 року позивачу було відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, за відсутності необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України - 20 років.
Зі змісту спірного рішення, пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 889-VIII передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723) за певних умов. А саме, на призначення пенсії за Законом №889 у порядку, визначе ному для осіб, які мають не менше, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, можуть розраховувати: особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII (станом на 01.05.2016 року працювали на посадах державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, ви значених ст.25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України; особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII, мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016 року.
Станом 01.05.2016 року заявнику не встановлено ранг державного службовця відповідно до Закону № 889-VIII, тому періоди роботи з 06.05.1991 року по 14.07.2023 року не можливо зарахувати до стажу державного службовця.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи в митних органах, митній службі, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах України має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону № 3723, а відтак з урахуванням положень пункту 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII, позивач має право на пенсію за віком на підставі положень статті 37 Закону №3723-XII.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору, оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016 (далі - Закон № 889-VIII).
Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Положеннями пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 04.04.2018 року №822/254/18, від 15.12.2020 року у справі № 560/2398/19, від 18 березня 2021 року у справі № 500/5183/17.
Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, фактичною підставою відмови у призначенні позивачу пенсії за Законом № 889-VIII є відсутність у нього необхідного стажу державної служби.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 08.01.1980 року, трудової книжки НОМЕР_1 від 08.06.1995 року та вкладиша до трудової книжки НОМЕР_2 від 01.07.2021 року, позивач працював на різних посадах в митних органах, зокрема, в період 06.05.1991 року - 09.04.1997 року - інспектор, старший інспектор, головний інспектор, заступник начальника відділу Ужгородська митниця; 09.04.1997 року - 30.06.2005 року старший інспектор, головний інспектор, заступник начальника відділу Карпатська регіональна митниця; 01.07.2005 року - 22.10.2010 року головний інспектор, головний інспектор сектора митного оформлення № 1 відділу митного оформлення № 2 митного поста "Ужгород", головний інспектор сектора митного оформлення № 2 відділу митного оформлення № 1 митного поста "Ужгород" Ужгородська митниця; 22.10.2010 року - 04.06.2013 року старший інспектор сектору митного оформлення № 2 відділу митного оформлення № 1 митного поста "Ужгород", головний інспектор відділу митного оформлення № 1 митного поста Ужгород Чопська митниця; 04.06.2013 року - 01.02.2015 року головний інспектор відділу митного оформлення № 1 митного поста "Ужгород", головний державний інспектор відділу митного оформлення № 1 митного посту "Ужгород", головний державний інспектор відділу митного оформлення № 4 митного посту "Ужгород" Чопська митниця Міндоходів; 01.02.2015 року - 07.12.2019 року головний державний інспектор відділу митного оформлення № 4 митного посту "Ужгород", головний державний інспектор відділу митного оформлення № 3 митного посту "Ужгород" Закарпатська митниця ДФС; 08.12.2019 року - 30.06.2021 року головний державний інспектор відділу митного оформлення № 3 митного поста "Ужгород", головний державний інспектор відділу №4 митного поста "Ужгород", головний державний інспектор відділу митного оформлення № 4 митного поста "Ужгород" Закарпатська митниця Держмитслужби; 01.07.2021 року - 14.07.2023 року головний державний інспектор відділу митного оформлення № 4 митного поста "Ужгород-автомобільний" Закарпатська митниця.
Отже, з 06.05.1991 року позивач працював на посадах у митних органах України, які змінювали назву з подальшим їх правонаступництвом, де відповідно до займаних посад і стажу роботи, йому присвоювались персональні та спеціальні звання.
Механізм обчислення стажу державної служби визначає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229), пунктом 6 якого передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.
Пунктом 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
У даному випадку застосуванню підлягає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283).
Згідно пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Частиною сімнадцятою статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 регламентовано, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Спеціальним законом, що визначає статус працівників митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності є Митний кодекс України.
Стаття 154 Митного кодексу України 1991 року передбачала, що службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи.
Статтею 430 Митного кодексу України 2002 року визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу». 
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України “Про державну службу”. При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу”, незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Аналізуючи наведені положення Митного кодексу України та пункту 2 Порядку №283, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період проходження служби посадовими особами митних органів служби зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу” і в тому разі, якщо таким особам присвоювалися спеціальні звання під час проходження служби.
Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що період роботи у митних органах не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, так як в цей час позивачу були присвоєні спеціальні звання, є безпідставними.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати періоди роботи позивача у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно із Законом України "Про державну службу" та повторно розглянути заяву від 18.12.2024 року про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі №260/748/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Гуляк