Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/13816/25
Провадження № 2-о/185/74/26 

26 лютого 2026 року      м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бабія С.О., за участю секретаря судового засідання Вакули В.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ОСОБА_2 - Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, Національна гвардія України,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивачки адвокат Євдокимова Ю.В. від імені ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту її перебування на утриманні чоловіка. Заява обґрунтована тим, що 05.02.2025 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області встановлений факт проживання ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , та 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Стельмахівка Сватівського району Луганської області, однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 28 травня 2020 року по день смерті, за правилами Цивільного процесуального кодексу України у справі №185/11179/24. В цьому рішенні судом встановлено, що позивач проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу до моменту його смерті, вони вели спільне господарство та ділили спільний побут.
У зв`язку з загибеллю чоловіка заявниці, військовослужбовця – ОСОБА_3 звернулася з заявою до військової частини НОМЕР_1 НГУ в питані реалізації прав як особи, що перебувала на утриманні у загиблого військовослужбовця, зокрема у порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28 лютого 2022 року, ст. 16-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, інших соціальних підтримок. За результатами розгляду документів, поданих цивільною дружиною ОСОБА_4 прийнято
рішення про повернення їх на доопрацювання у зв`язку з тим, що документи, які свідчать про перебування позивача на утриманні у загиблого військовослужбовця на розгляд не надано.
Встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Він звертався до комісії Міністерства оборони України з метою отримання одноразової грошової допомоги, однак йому повернули документи на доопрацювання, повідомивши, що спочатку потрібно встановити факт перебування на утриманні чоловіка.
Третя особа ОСОБА_2 надав письмові пояснення, в яких підтвердив факт про те,
що його загиблий батько ОСОБА_3 утримував його матір ОСОБА_5 , просив задовольнити заяву та розглянути справу за його відсутністю.
Національна гвардія України надала письмові пояснення в справі та зазначило, що
рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.02.2025 року встановлено що заявниця проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу до моменту його смерті. З цих підстав не заперечують проти задоволення заяви, просять розглянути справу у їх відсутність.
З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для реалізації прав особи.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про
встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, якщо це необхідно
для реалізації її прав.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав,
свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13
ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих
доказів.
Згідно повідомлення про смерть № 6/52/9/2-794 від 23.03.2023 року 
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув у бою внаслідок обстрілу на північно-східній околиці н.п.Стельмахівка Луганської області. Зазначене повідомлення адресоване ОСОБА_1 , яка дружині.
05.02.2025 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області
встановлений факт проживання ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Стельмахівка Сватівського району Луганської області, однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 28 травня 2020 року по день смерті, за правилами Цивільного процесуального кодексу України у справі №185/11179/24.
Відповідно відповіді на звернення заявниці № , ВЧ НОМЕР_1 НГУ прийнято рішення про повернення їх на доопрацювання у зв`язку з тим, що документи, які свідчать про
перебування позивача на утриманні у загиблого військовослужбовця на розгляд не надано.
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про
суми виплачених доходів та утриманих податків, дохід заявниці за період 2022 рік
складає 3105.59 грн., які вона отримала працюючи в ТОВ «Павлоград Буддеталь».
Відповідно довідки ВЧ НОМЕР_1 НГУ заробітна плата ОСОБА_3 за період з квітня
2022 року по квітень 2023 року складала 1007493.89 грн.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів,
крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим,
особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога
годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а
надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на
себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги
слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та
інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів
допомоги та інших одержуваних доходів.
Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту
перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені
обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку,
пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є
підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли
суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була
для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Даний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 22
жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, Постанові Верховного Суду від 22
травня 2019 року у справі № 520/6518/17, Постанові Верховного Суду від 27
червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів,
окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим,
особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога
годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний
характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася
систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував
обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги
необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого
та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів
допомоги та інших одержуваних доходів.
Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22
травня 2019 року у справі № 520/6518/17.
За роз`ясненнями у п. 8Постанови Пленуму Верховного Суду України від
31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту
перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання
спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка
надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до
існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не
є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли
суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була
для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана
відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на
утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому
порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за
правилами ст. 62 ЦПК України.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і
військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі, зокрема,
загибелі (смерті) військовослужбовців, здійснюється в порядку і на умовах,
встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова
допомога у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців - гарантована
державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають
право на її отримання.
Відповідно до пп. 1 п. 2статті 16 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова
допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті)
військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.
Згідно зі ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3
пункту 2статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання
одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не
одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого
(померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію
у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 
зокрема, за загиблого (померлого) військовослужбовця.
Відповідно до ч. 1, 2ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в
разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих,
які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на
утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям;

непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті
годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним
батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на
пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період
проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи
захворювання, що мали місце під час служби.
Зі ч. 3ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї
вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші
цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.
При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих
випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина
(чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком,
встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(незалежно від тривалості
страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина
(чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які
мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали
безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби,
але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні
обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання,
пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою
участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення,
перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у
здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і
стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській
областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи
безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у
здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту
безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією
Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у
здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту
безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією
Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5
років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком,
встановленого частиною першоюстатті 26 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості
страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку
відповідно до частини третьоїстатті 114 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на дострокову пенсію за
віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням
пенсійного віку згідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю; г) дід
і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д)
дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно
від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами,
сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і
не працює.
Відповідно до ч. 1ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого
вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його
повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них
постійним і основним джерелом засобів до існування.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 в частині
осіб, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 15
000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів,
такоє є відсильною до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Таким чином, системне тлумачення положень статті 16-1 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та
положень статей 30,31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дає підстави для
висновку, що право на виплату одноразової грошової допомоги як утриманці
загиблого військовослужбовця мають його члени сім`ї за одночасного
існування двох умов: 1) вони є непрацездатними та 2) вони перебували на його
утриманні.
На момент смерті чоловіка заявниця перебувала на повному утриманні у
чоловіка, так як основним джерелом існування сім`ї були виплати померлого
чоловіка, яка військовослужбовця.
Розмір виплат ОСОБА_3 з квітня 2022 року до квітня 2023 року
складав 1007493.89 грн.
Дохід заявниці за період 2022 рік складає 3105.59 грн., які вона отримала
працюючи в ТОВ «Павлоград Буддеталь».
Таким чином, допомога, яка надавалась загиблим ОСОБА_3 за життя,
була для заявниці постійним і основним засобом для існування, між ними
існував тісний родинний та сімейний зв`язок, вони були пов`язані спільним
побутом, спільно вели господарство, мали спільний бюджет та несли спільні
витрати, мали взаємні права та обов`язки, що встановлено рішенням
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
05.02.2025 року, яке набрало чинності. Відтак, заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст.259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву задовольнити.
Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , перебувала на утриманні військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної
скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи
закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної
інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду
протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної
системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення
або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне
оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-
адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С. О. Бабій