Справа № 481/334/26 
Провадж.№ 3/481/100/2026

П О С Т А Н О В А
іменем У К Р А Ї Н И
07.04.2026 року суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Уманська О.В., за участі секретаря с/з Канівець О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новий Буг Миколаївської області справу, яка надійшла від ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності
за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 2 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:
11.03.2026 року о 05:30 год. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою та виганяв з будинку останню, чим завдав шкоду психічному здоров`ю потерпілої. Дії вчинялися в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.
Потерпіла ОСОБА_2 до суду не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.
Приписами ч. 2 ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, однак справи щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП до таких не відносяться, тому суддя, приймаючи постанову за результатами розгляду справи про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за його відсутності, не порушив право на захист, оскільки вжив усіх заходів по повідомленню останнього про час та місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (копію рапорту, заяву та пояснення ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_1 , копію термінового заборонного припису), суддя приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Натомість ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Диспозиція ст. 173-2 КУпАП є бланкетною нормою та передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.
При цьому спеціальним нормативним актом, який визначає поняття домашнього насильства, встановлено перелік суб`єктів, які підпадають під його дію, та регулює відносини щодо запобігання та протидію домашньому насильству, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи( п.14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства (п.2 ч.1ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). 
Крім того відповідно до ч.3 ст.269 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП підтверджується:
протоколом серії ВАД №196197 про адміністративне правопорушення від 11.03.2026 року;
рапортом про реєстрацію повідомлення про вчинення домашнього насильства від 11.03.2026 року, відповідно до якого 11.03.2026 року о 05.45 год за адресою вул.Лікарська 110 с.Новополтавка чоловік побив заявницю та вигнав з дитиною на вулицю. Заявник ОСОБА_2 ;
заявою та письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , відповідно до яких її співмешканець 11.03.2026 року о 05.45 год за адресою АДРЕСА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив сварку під час якої ображав нецензурною лайкою, погрожував побити та вигнав разом з дитиною на вулицю без верхнього одягу і забороняв заходити. Крім того остання зазначила про систематичність таких сварок з періодичністю близько 1 разу на тиждень, натомість до поліції остання не зверталася, оскільки боялася реакції з боку співмешканця;
письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких 11.03.2026 року останній перебував вдома та вживав алкоголь, а о 05.30 год у останнього з співмешканкою виникла сварка, в ході якої останній виражався нецензурною лайкою у бік ОСОБА_4 . Після чого останній звелів їй забиратися з будинку та остання пішла забравши з собою дитину, 
терміновим заборонним приписом від 11.03.2026 року серії АА №528886 про встановлення заборони ОСОБА_1 в будь-який спосіб контактувати з потерпілою особою протягом доби у зв`язку з вчиненням відносно ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру.
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі.
Наведені вище докази вказують на те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 в присутності малолітньої дитини, чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП. 
Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, який притягується до адміністративної відповідальності вперше, ступінь його вини, вбачається доцільним накласти на нього стягнення передбачене санкцією статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу, що буде згідно ст.23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Крім того, відповідно до статті 39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" чи Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків .
Так, у п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.
Згідно п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить направлення кривдника на проходження програм для кривдників. Разом з тим, суб`єктами відповідальними за виконання програм для кривдників є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування, які організовують та забезпечують проходження кривдниками таких програм (ч. ч. 1, 2 ст.28 вищенаведеного Закону).
Відповідно до ч. ч. 6, 8, 9 ст.28 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством. У разі неявки кривдника для проходження програми для кривдників або ухилення від проходження програми без поважних причин суб`єкти, відповідальні за виконання програм для кривдників, надають протягом трьох робочих днів письмове повідомлення про це уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України для вжиття заходів. Притягнення кривдника до відповідальності за не проходження програми для кривдників не звільняє його від обов`язку пройти таку програму.
Відповідно до оцінки ризиків вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 має середній рівень небезпеки, відносно нього було винесено заборонний припис у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, крім того оскільки зазначені події здебільшого мають латентний характер то поведінка останнього впливає на безпеку постраждалої особи та безпеку її дитини.
Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про необхідність направлення ОСОБА_1 до Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України « Про запобігання та протидію домашньому насильству», строком на 3 місяці. 
Відповідно до ст.4 ч.2 п.5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011р. із правопорушника необхідно стягнути судовий збір в розмірі 665,60 гривень.
Керуючись ст.ст.33, 40-1, 276-280, 283-285 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И Л А : 
 
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 гривень (отримувач: Миколаїв.ГУК/тг м.Новий Буг/21081100, код отримувача: ЄДРПОУ 37992030, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN) UA478999980313000106000014436, код класифікації доходів бюджету 21081100).
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 665,60 грн. на користь держави в особі Державної судової адміністрації України ( отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).
ОСОБА_1 – направити до Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області, на проходження програми для кривдників, згідно порядку, передбаченого Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк три місяці.
ОСОБА_1 , попередити про кримінальну відповідальність за ст.390-1 КК України за умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.
Постанову надіслати до Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області, для виконання вимог ст.39-1 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області.
Роз`яснити порушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, постанова підлягає примусовому виконанню та надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби, у зв`язку з чим, з порушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.
Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя