П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
О К Р Е М А Д У М К А
судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Коваля М.П.

02 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 504/849/22	

У квітні 2022 року до Доброславського районного суду Одеської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просив суд про визнання протиправною та скасування постанови серії ВМ №00009618 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.
Рішенням Доброславського районного суду Одеської області від 23 вересня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00009618 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
Вирішуючи спірні питання, суд першої інстанції виходив з того, що при встановлені технічних характеристик транспортних засобів марки VOLVO FH 440, державний номер НОМЕР_1 , зі спеціалізованого напівпричепу- спеціалізованого контейнеровозу-Е марки Lamberet 365 державний номер НОМЕР_2 інспектор повинен був ідентифікувати їх як трьохвісний автомобіль (тягач) із трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом) та визначати можливе перевищення ним фактичної маси виходячи із максимально дозволеної для контейнеровозів у розмірі 44 тони, що з урахуванням допустимої похибки виключає наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Державна служби України з безпеки на транспорті звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вказувала на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано з прийняттям постанови про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. 
Задовольняючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив зокрема з того, що сам факт реєстрації автомобільного транспорту - контейнеровозом не поширює вагові норми, передбачені п.22.5 Правил дорожнього руху, на відповідний транспорт з огляду на відмінну форму використання. 
За висновками апеляційного суду, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження контейнерних перевезень, в той час як на підтвердження використання транспортного засобу для перевезення сипучого вантажу (кукурудзи) матеріали справи містять ТТН №523 від 05.02.2022 року. Крім того, суд зазначив, що транспортний засіб проходив рамку вагового контролю одночасно з напівпричепом, який переобладнаний під перевезення сипучих вантажів шляхом внесених істотних змін до конструкції контейнеру внаслідок відділення від цілісної конструкції верхньої стінки.
Частиною 3 статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) передбачено, що суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення. 
Керуючись вказаними положеннями КАС України, та не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, вважаю за необхідне зазначити наступне. 
Абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за яким на позивача накладений штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5%, але не більше 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу – штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, п.3 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР України.
Відповідно до пп. «б» п. 22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують такі показники фактичної маси:
Вантажні автомобілі:
- двовісний автомобіль: на дорогах державного значення - 18 тон, на дорогах місцевого значення - 14 тон;
- трьохвісний автомобіль: на дорогах державного значення - 25 тон (26 тон для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тони;), на дорогах місцевого значення - 21 тона;
- чотирьохвісний автомобіль: на дорогах державного значення - 32 тони, на дорогах місцевого значення - 24 тони;
- чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами: на дорогах державного значення - 38 тони, на дорогах місцевого значення - 24 тони;
Комбіновані транспортні засоби:
- двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом: на дорогах державного значення - 36 тон, на дорогах місцевого значення - 24 тони;
- двохвісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом: на дорогах державного значення - 40 тон, на дорогах місцевого значення - 24 тони;
- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом: на дорогах державного значення - 40 тон, на дорогах місцевого значення - 24 тони;
- двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра: на дорогах державного значення - 42 тони, на дорогах місцевого значення - 24 тони;
- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра: на дорогах державного значення - 44 тони, на дорогах місцевого значення - 24 тони;
Автопоїзди:
- двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом: на дорогах державного значення - 40 тон, на дорогах місцевого значення - 24 тони.
Враховуючи викладене, нормативні габаритно-вагові параметри, зокрема загальна маса, в кожному окремому випадку залежать від типу транспортного засобу (вантажний автомобіль, комбінований транспортний засіб, автопоїзд); кількість вісей, зокрема й рульових та ведучих вісей, наявність спарених колес, кількість осей напівпричепа, тип напівпричепа (контейнеровоз чи ні), довжину контейнерів або змінних кузовів; виду автомобільної дороги (державного чи місцевого значення).
З огляду на зміст п. 22.5 Правил дорожнього руху, для правильного вирішення спору, що виник між сторонами, належить, серед іншого, встановити: тип транспортного засобу (вантажний автомобіль, комбінований транспортний засіб, автопоїзд); кількість вісей, зокрема й рульових та ведучих вісей, наявність спарених колес, кількість осей напівпричепа, тип напівпричепа (контейнеровоз чи ні), довжину контейнерів або змінних кузовів.
Так, як вбачається з матеріалів справи, сідловий тягач VOLVO FH 440, державний номер НОМЕР_1 у день фіксації правопорушення рухався разом з спеціалізованим напівпричепом- спеціалізованим контейнеровозом-Е марки Lamberet 365 державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується товарно транспортною накладною №523 від 05.02.2022 року, у якій зафіксовано номерний знак тягача НОМЕР_1 та напівпричепу НОМЕР_2 .
З наведених доказів вбачається, що судом апеляційної інстанції не враховано, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу напівпричеп є спеціалізованими трьохвісним контейнеровозом.
З огляду на встановлення п. 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо составу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягача, так і спеціалізованого напіпричепа-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Про належність способу встановлення типу транспортного засобу на підставі відомостей свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів свідчать висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №810/2084/16, які, на мій погляд, була помилково не враховані апеляційним судом.
Вважаю, що переобладнання чи зміна контейнеру, за умови дотримання перевізником нормативу в 44 тонни, визначеного правилами для трьохвісного напівпричепу (контейнеровозу), не впливає на суть правопорушення, яке є предметом у даній справі. 
При цьому, відповідно до пункту 16 статті 4 Митного кодексу України контейнер – транспортне обладнання (клітка, знімна цистерна або подібний засіб), що являє собою повністю або частково закриту ємність, призначену для поміщення в неї вантажів
Крім того, наявність чи відсутність спеціального маркування, а також найменування і спосіб навантаження товару, що перевозився, не є обставинами, які впливають на технічні характеристики напівпричепу як контейнеровоза. Позивача було притягнуто до відповідальності саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а не за порушення вимог щодо маркування контейнерів або ж порушення правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в частині перевезення сипучих вантажів в універсальному контейнері.
За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при встановлені технічних характеристик транспортних засобів марки VOLVO FH 440, державний номер НОМЕР_1 , зі спеціалізованого напівпричепу- спеціалізованого контейнеровозу-Е марки Lamberet 365 державний номер НОМЕР_2 інспектор повинен був ідентифікувати їх як трьохвісний автомобіль (тягач) із трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом) та визначати можливе перевищення ним фактичної маси виходячи із максимально дозволеної для контейнеровозів у розмірі 44 тони, а не 40 тон, як було враховано ним при проведенні розрахунків.
Виходячи із зазначених вище підстав, я не згодний із постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року та вважаю, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення про задоволення заявленого позову, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Таким чином, вважаю помилковим висновок суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.

Суддя М.П. Коваль