ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року
м. Харків
справа № справа № 639/1489/20
провадження № 22-ц/818/1691/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів колегії – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Мінакової Віри Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 25 липня 2025 року у складі судді Баркової Н.В., -
ВСТАНОВИВ:
У березні 20220 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду міста Харкова з позовом (в останній редакції т.2 а.с. 143) до відповідача ОСОБА_2 в тому числі і як правонаступника ОСОБА_3 . Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . В останній заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 просить суд стягнути на її користь кошти, сплачені за ремонт будинку за адресою: АДРЕСА_1 з відповідача ОСОБА_2 , яка одночасно є спадкоємцем ОСОБА_3 , в сумі 5138,63 грн+ 5138,63 грн = 10277, 26 грн Також позивач просить стягнути сукупний індекс інфляції за період з 14.04.2018 року по 31.12.2024 року, який становить 189,8% і складає 5138,63х0,898=4614,49 грн. з кожного відповідача, тобто 9228,98 грн – з ОСОБА_6 , яка одночасно є спадкоємцем ОСОБА_3 . Крім того позивач просить стягнути 3% річних на користь позивача за період з 14.04.2018 року по 31.12.2024 року з кожного первісного відповідача по 1035,62 грн від суми 5138,63 грн, тобто з відповідача ОСОБА_2 - в загальній сумі 2071,24 грн 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 1/4 частина садиби, за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності відповідно до Договору дарування від 14.11.2014 року належить ОСОБА_1 . Співвласниками разом з позивачем були з 07.11.2017 року по 10.12.2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , кожній з яких належало по 3/8 частки у праві власності на зазначену садибу. Свої частки вони успадкували від дядьки позивача -- ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідачі у спільному будинку не мешкають, тому вони весь тягар утримання будинку скинули на позивача, ухиляються від участі у роботах, пов`язаних з утриманням будинку та відмовляються нести витрати на його утримання. 
30.03.2018 року позивач уклала договір будівельного підряду з ФОП ОСОБА_8 щодо виконання ремонтних робіт будинку за адресою АДРЕСА_1 , а 13.04.2018 року виконання ремонтних робіт за вказаним договором було завершено. 07.06.2019 року після декількох невдалих спроб домовитись з відповідачами під час особистих зустрічей про відшкодування ними їх частки витрат, які позивач понесла у зв`язку з ремонтом спільного будинку, вона відправила два повідомлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з вимогою компенсувати відповідно до належних часток витрати позивача на ремонт будинку, за виконання яких вона сплатила 13 703,00 грн. Однак ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ухилились від отримання повідомлень.
У зв`язку з викладеним, позивач, посилаючись на ст. ст. 322, 360, 544 ЦК України, ст. 151 ЖК УРСР, вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом.
Рішенням Новобаварського районного суду м. Харкова від 25 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти, сплачені за ремонт будинку за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 10 277, 26 грн, витрати пов`язані із залученням експерта у розмірі 1 428 грн та судовий збір у розмірі 400,22 грн.
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що позивач надав належні та допустимі докази проведення необхідного ремонту домоволодіння, який був на той момент спільною частковою власністю сторін у справі. Кожний із співвласників зобов`язаний брати участь у витратах на утримання будинку відповідно до їх часток у спільній частковій власності, враховуючи, що після смерті останньої ОСОБА_2 прийняла спадщину разом з усіма правами і обов`язками, які існували на момент її смерті тому позовні вимоги в частині стягнення вартості частини понесених позивачем витрат на ремонт будинку підлягають задоволенню. Воодночас, не встановивши факт прострочення виконання зобов`язання відповідачем, суд дійшов до висновку про безпідставне покладення на відповідача відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неповно встановив обставини у справі та ухвалив рішення про задоволення позову з порушенням вимог закону. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання робіт на виконання яких надавав згоду ОСОБА_10 Свідоцтво про прав на спадщину спадкоємцями отримано у травні 2018 року, а тому договір підряду укладений на власний розсуд позивача. 
29.01.2026 ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, просила залишити скаргу без задоволення, рішення суду - без змін. Зазначила, що співвласники зобов`язані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Незалежно від часу прийняття спадщини права і обов`язки співвласників будинку перейшли до відповідачів. Тому суд ухвалив законне рішення. Зазначені апелянтом доводи висновків суду не спростовують. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору дарування нерухомого майна від 14.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Лазаревим В.М за реєстровим номером 828, позивач ОСОБА_1 отримала у власність 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого по АДРЕСА_1 . Вказані відомості підтверджуються копією договору дарування та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1а.с. 32-36).
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 22.08.2018 року по цивільній справі №639/2960/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди встановлено, що право власності на 3/4 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташованих по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.09.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5-650 державним нотаріусом П`ятої ХДНК Якименко О.І., та зареєстрованого в КП «ХМБТІ» 15.10.2009 року за № 24147917 та на підставі договору дарування частини житлового будинку від 24.11.2009 року, за реєстровим номером 2-1596 державним нотаріусом П`ятої ХДНК Кожушною Л.М., зареєстрованим в КП «ХМБТІ» 10.12.2009 року за № 24742561 (т.1 а.с.5-9).
Згідно даних свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 03.10.2018 року державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_7 , 1952 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_2 отримали кожна по 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.76-81).
На підставі договору дарування від 10.12.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Жовнір В.В. за №6120 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передали у власність в дар ОСОБА_4 3/4 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування (т.1 а.с.74-75)
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 28.04.2020 року, актовий запис 6125 (т.1 а.с.114).
Згідно відповіді Другої Харківської міської державної нотаріальної контори від 22.12.2020 року, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 була заведена спадкова справа № 492П/2020 року. В матеріалах вищевказаної спадкової справи знаходяться: заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1236 від 26 вересня 2020 року, про прийняття спадщини за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, від ОСОБА_2 , яка мешкає в АДРЕСА_2 ; заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1676 від 11 грудня 2020 року, про видачу свідоцтва про право на спадщину від ОСОБА_2 , яка мешкає в АДРЕСА_2 ; інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 в матеріалах спадкової справи немає. Заповіт спадкодавцем не складався. Свідоцтва про право на спадщину видані 11.12.2020 року за р. № 6-534, 6-535 ОСОБА_2 (т.1, а.с.153).
На підставі договору дарування від 04.08.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєдою О.Д. за №196 ОСОБА_1 половиною належної їй 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого по АДРЕСА_1 передала в дар 1/8 частку зазначеного будинку ОСОБА_5 , що підтверджується копією договору та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.2 а.с.23-26)
В 2017 році ТОВ «Харківреконструкція» за підписом директора та експерта Карпенко К.А. на замовлення ОСОБА_1 за результатами обстеження, проведеного 15.09.2017 року, виготовлено Технічний висновок про стан будівельних конструкцій житлового будинку літ. «А-1» з житловою прибудовою літ. «А1-1», прибудовою літ. «а» та ґанком літ. «а-1» за адресою АДРЕСА_1 . Згідно висновків: загальний стан технічних конструкцій житлового будинку літ. «А-1» з житловою прибудовою літ. «А1-1», прибудовою літ. «а» та ґанком літ. «а-1» за адресою АДРЕСА_1 задовільний та вцілому будинок зберігає конструктивну жорсткість. Враховуючи виявлені під час обстеження будівельних конструкцій житлового будинку літ. «А-1» з житловою прибудовою літ. «А1-1», прибудовою літ. «а» та ґанком літ. «а-1» за адресою АДРЕСА_1 дефекти та пошкодження, перелік яких також наводиться у висновку, рекомендується виконати наступні заходи по ремонту: 
- цокольну частину стін в місцях руйнувань – очистити від існуючого штукатурного шару, виконати новий штукатурний шар по металевій сітці по поверхні, яка підготовлена, встановити металеве покриття над поверхнею (уступом) цоколю;
- тріщини з розкриттям до 1 см – розчистити та заробити цементно-пісчаним розчином;
- основу ґанку – обетонувати по металевій сітці;
- огороджувальні конструкції ґанку – відремонтувати по місцю, а на окремих ділянках провести заміну огороджувальних конструкцій;
- виконати ремонт та часткову заміну пошкоджених ділянок підлоги в приміщеннях 1-2,1-8,1-7;
- провести заміну дерев`яних віконних рам, які мають дефекти та значний фізичний знос;
- виконати оштукатурення пошкоджених ділянок штукатурного шару по фасаду будинку;
- вертикальну наскрізну тріщину з розкриттям 1-5 см в стіні за віссю «А» заробить шляхом щільної прокладки смуги з екструдованого пінополістіролу шириною 100 мм, товщиною 20 мм з наступним оштукатуренням цементно-піщаним розчином по синтетичній сітці;
- виконати ремонт стіни за віссю «А» з внутрішнього боку із заробленням при цьому вертикальної наскрізної тріщини з розкриттям 1-5 см і оштукатуренням цементно-піщаним розчином по синтетичній сітці;
- по периметру зовнішніх стін будинку виконати бетонне вимощення по утрамбованому щебнем ґрунту, шириною 600 мм (т.1 а.с.10-27). 
До висновку додані фотододатки, графічні креслення, правовстановлюючі документи на будинок, технічний паспорт, а також кваліфікаційний сертифікат Серії АЕ №000794 експерта ОСОБА_13 за спеціальністю – технічне обстеження будівель і споруд, виданий 19.09.2012 року атестаційною архітектурно-будівельною комісією (т. 1 а.с.19-43).
Згідно копії наряду-замовленню від 18.09.2017 року за підписом ОСОБА_13 вартість складання технічного висновку на замовлення ОСОБА_1 становила 3000 грн.(т.1 а.с.50)
Згідно договору будівельного підряду №22\18 від 30.03.2018 ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_8 як підрядником, виконання робіт з ремонту приватного будинку замовника за адресою АДРЕСА_1 у відповідності до кошторисної документації та умов даного договору. Вартість робіт визначається договірною ціною і становить 13703 грн. 00 копійок, роботи виконуються з матеріалів підрядника і вважаються виконаними за умови підписання сторонами актів здічі-прийняття виконаних робіт (т.1, а.с. 45). 
13.04.2018 року складений акт №ОУ-0000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) по договору від 30.03.2018 року №22\18, яким підтверджено те, що виконавцем були проведені роботи (надані послуги) за вказаним договором – роботи з ремонту приватного будинку ( АДРЕСА_1 ) загальна вартість яких склала 13 703,00 грн. Сторони претензій одна до одної не мають. За підписом ОСОБА_8 ОСОБА_1 видано товарний чек №ТЧ-00071 від 13.04.2018 року на суму 13703, 00 грн. (т.1 а.с.46-47).
ФОП ОСОБА_8 23.04.2020 року складено Дефектний акт на ремонтні роботі за Договором №22/18 від 30.03.2018 року на ремонт цокольної частини будинку в межах приміщення 1-7 та стін прибудови літ. «а» за адресою АДРЕСА_1 ), в якому зазначені умови виконання робіт, відповідно до рекомендацій технічного висновку ТОВ «Харківрекострукція» з переліком відповідних робіт і розрахунком (т.1а.с. 123-125).
ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були направлені повідомлення №000002 та №000003, прийняті до пересилання 07.06.2019 року у відділенні поштового зв`язку №52 м. Харків та відправлені електронними каналами згідно з вказаною адресою АДРЕСА_3 . Доставка, якої здійснювалась 08.06.2019 року , під час доставки вручити повідомлення не надалося можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, повідомлення про їх надходження були залишені в абонентській поштовій скринці адресатів (т.1 а.с. 48).
11.06.2019 року були створені повторні повідомлення, про надходження зазначених електронних повідомлень, які були доставлені та вкладені до абонентської поштової скриньки адресатів. Оскільки впродовж встановленого терміну зберігання за одержанням зазначених повідомлень ніхто не звернувся, вони були відправлені на зберігання, що вбачається зі змісту листа АТ «Укрпошта» від 13.11.2019 року №33-С-18187 на заяву ОСОБА_1 та підтверджується копіями квитанцій АТ «Укрпошта» від 07.06.2019 року (т.1 а.с. 49). 
Відповідачем були залучені до матеріалів цивільної справи фото таблиці із зображенням станом на березень-квітень 2021 року внутрішнього приміщення будинку АДРЕСА_1 , а також із зображенням зовнішнього вигляду частини будинку, з якого вбачаються ознаки проведеного ремонту фундаменту (т.1 а.с.214). 
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.07.2017 року по цивільній справі №639/2960/17 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 3/4 частки витрат на утримання будинку у розмірі 10361 грн. 45 коп. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 витрати на придбання пічки, дров, облаштування димоходу у розмірі 35621 грн. 06 коп. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 4 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (т.2, а.с. 202-206).
Ухвалою Новобаварського (Жовтневого) районного суду м. Харкова від 01.09.2017 року по цивільній справі №639/2960/17 у задоволені заяви ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення від 31 липня 2017 року у цивільній справі № 639/2960/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , треті особи Харківська міська рада, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про стягнення матеріальної та моральної шкоди – відмовлено (т.2, а.с. 207-208).
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 22.08.2018 року по цивільній справі №639/2960/17 апеляційну скаргу ОСОБА_7 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - задоволено частково. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 липня 2017 року змінено в частині суми стягнення 3/4 часток на утримання будинку, зменшивши суму стягнення з 10361,45 грн. до 1463,34 грн. Рішення суду в частині стягнення витрат на придбання пічки, дров, облаштування димоходу скасовано, у задоволенні цих вимог відмовлено. Рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди скасовано, провадження у справі у цій частині закрито (т.1 а.с. 5-9, т.2 а.с. 209-215).
Вищезазначеним рішенням суду встановлено ряд обставин, в тому числі зазначено, що позивач ОСОБА_1 наполягала на тому, що нею були придбані будівельні матеріали та у 2015 році нею були виконані ремонтні роботи, направлені на збереження будинку, а саме: штукатурка зовнішньої поверхні стін прибудови «А-1»; по господарській будівлі літ. «Б» - укріплення фундаменту, реставрація стін, штукатурка зовнішньої та внутрішньої поверхні стін, ремонт та фарбування підлоги, побілка стін та стелі, ремонт та фарбування вікон, дверей та дерев`яних елементів даху; по господарській будівлі літ. «В» - ремонт та фарбування стін, воріт, дверей та дерев`яних елементів даху, укріплення фундаменту, ремонт підлоги; по господарським будівлям літ. «Е» та «Ж» - ремонт та фарбування стін, підлоги, дверей; по господарським будівлям літ. «З» та навіс, який не заінвентаризований – ремонт та фарбування стін, укріплення опорних стовпів.
Матеріали справи містять квитанції та платіжні документи надані позивачем, якими підтверджений факт придбання певних будівельних матеріалів. Представник позивача пояснив, що обсяг ремонтних робіт, вартість використаних матеріалів позивач визначала одноособово, здійснювала покращення в будинку на власний розсуд, оскільки не могла отримати згоди відповідача через конфліктні з ним відносини.
Між тим, доведеним є лише факт придбання позивачем будівельних матеріалів, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту виконання ремонтних робіт, їх обсягу та їх необхідності для збереження нерухомого майна.
Факт виконання ремонтних робіт правонаступники ОСОБА_7 категорично заперечують.
Крім того, правонаступники ОСОБА_7 пояснили, що останній був зацікавлений у збереженні будинку, надавав згоду на укріплення фундаменту, відновлення вимощення, фарбування даху будинку, між тим ці роботи виконані не були.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання як тих ремонтних робіт, на які надавав згоду ОСОБА_7 , так і будь-яких інших.
За таких обставин, помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_7 витрат на придбання будівельних матеріалів на ремонт будинку.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтею 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).
Згідно ч.1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно, може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.
Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги Ї регрес).
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного суду від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц. 
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов 'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1219 ЦК України визначені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, а саме: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
За змістом ч. 1, 4 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем; до спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається, з матеріалів справи, що на момент звернення позивача до суду 10.03.2020 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 (1\4 частка) відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 — належало по 3/8 частки кожній, набуті ними у порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З постанови Апеляційного суду Харківської області від 22.08.2018 року по цивільній справі №639/2960/17 вбачається, що за життя ОСОБА_7 був зацікавлений у збереженні будинку, надавав згоду на укріплення фундаменту, відновлення вимощення, фарбування даху будинку, що визнано його спадкоємцями під час розгляду справи №639/2960/17.
30.03.2018 ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_8 договору будівельного підряду №22\18 на виконання робіт з ремонту приватного будинку замовника за адресою АДРЕСА_1 у відповідності до кошторисної документації та умов даного договору. Вартість робіт визначається договірною ціною і становить 13703 грн. 00 копійок, роботи виконуються з матеріалів підрядника і вважаються виконаними за умови підписання сторонами актів здічі-прийняття виконаних робіт.
13.04.2018 року складений акт №ОУ-0000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) по договору від 30.03.2018 року №22\18, яким підтверджено те, що виконавцем були проведені роботи (надані послуги) за вказаним договором – роботи з ремонту приватного будинку ( АДРЕСА_1 ) загальна вартість яких склала 13 703,00 грн. ОСОБА_1 видано товарний чек №ТЧ-00071 від 13.04.2018 року на суму 13703, 00 грн. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем за власний рахунок були понесені необхідні та документально підтверджені витрати на проведення ремонту домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке на момент виконання відповідних робіт перебувало у спільній частковій власності сторін.
Встановлено, що після смерті співвласниці ОСОБА_3 відповідачка ОСОБА_2 прийняла спадщину, у зв`язку з чим до неї перейшли всі майнові права та обов`язки спадкодавця, у тому числі обов`язок брати участь у витратах, пов`язаних з утриманням та збереженням спільного майна.
Відповідно до вимог цивільного законодавства кожний співвласник зобов`язаний нести витрати на утримання, збереження та ремонт спільного майна пропорційно належній йому частці у праві спільної часткової власності. У разі невиконання такого обов`язку співвласником інша особа, яка фактично здійснила відповідні витрати, має право на їх відшкодування у судовому порядку.
З урахуванням встановленого розміру понесених позивачем витрат у сумі 13 703,00 грн суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що на частку співвласників припадає відшкодування пропорційно їх часткам у праві власності — по 3/8 кожному, що становить по 5 138,63 грн, а тому наявні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на утримання спільного майна у загальному розмірі 10 277,26 грн, що відповідає принципам пропорційності часток співвласників.
Доводи апеляційної скарги про те, що свідоцтва про право на спадщину спадкоємці отримали у травні 2018 року, тоді як договір підряду був укладений у квітні 2018 року та, відповідно, здійснений позивачем на власний розсуд, колегія суддів відхиляє, оскільки до спадкоємця переходять усі майнові права та обов`язки спадкодавця, у тому числі обов`язок відшкодування завданих збитків.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог і доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування даного судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ІІПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Мінакової Віри Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 25 липня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий          О.Ю.Тичкова

Судді           О.В.Маміна

Н. П. Пилипчук