ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2077/25  Номер провадження 22-ц/814/552/26	Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Карпушина Г.Л., Панченка О.О., 
за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Александрова Дар`я Станіславівна, на рішення Подільського районного суду міста Полтави від 14 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовної заяви
У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі – ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що 18 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі – ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 укладено договір №100062399, згідно умов якого сума кредиту становить 20000,00 грн (пункт 1.2 договору), кредит надається строком на 30 днів з 18 липня 2021 року і має бути повернутим до 17 серпня 2021 року (пункти 1.3-1.4 договору), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6 договору), умовами кредиту передбачена пролонгація строку кредитування (пункт 2.3 кредиту);
14 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір №3568894, згідно умов якого сума кредиту становить 20000,00 грн (пункт 1.2 договору), кредит надається строком на 30 днів з 14 серпня 2021 року і має бути повернутим до 13 вересня 2021 року (пункти 1.3-1.4 договору), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6 договору), умовами кредиту передбачена пролонгація строку кредитування (пункт 2.3 кредиту);
25 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») та ОСОБА_1 укладено договір №3348812151-125486, згідно умов якого сума кредиту становить 3500,00 грн (пункт 2.2 договору), строк користування кредитними коштами становить 20 днів та починається з 25 вересня 2021 року та закінчується 15 жовтня 2021 року (пункт 2.3 договору), за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 2.5 договору), можливість продовження строку користування кредитними коштами поза межами строку кредитування урегульована положеннями пункту 4.1.2 договору.
Право вимоги за вказаними вище правочинами перейшло до ТОВ «Коллект Центр» на підставі укладених договорів про відступлення права вимоги:
29 грудня 2021 року було укладено договір № 29-12/2021-45, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі – ТОВ «Вердикт Капітал») право вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором № 100062399; 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 100062399;
28 грудня 2021 року було укладено договір № 28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором № 3568894; 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3568894;
18 січня 2022 року було укладено договір № 18-01/22, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором № 3348812151-125486; 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3348812151-125486.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитами, станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості: 
за договором №100062399 від 18 липня 2021 року становить 87632,80 грн, з яких: 12224,00 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 75408,80 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;
за договором №3568894 від 14 серпня 2021 року становить 114537,61 грн, з яких: 15803,00 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 98734,61 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;
за договором № 3348812151-125486 від 25 вересня 2021 року становить 22878,00 грн, з яких: 3500,00 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 19378,00 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
У зв`язку з вище вказаним, позивач прохав суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договорами № 100062399 від 18 липня 2021 року, № 3568894 від 14 серпня 2021 року, № 3348812151-125486 від 25 вересня 2021 року у розмірі 225048,41 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2700,58 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Подільського районного суду міста Полтави від 14 липня 2025 року позов ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами № 100062399 від 18 липня 2021 року, № 3568894 від 14 серпня 2021 року, № 3348812151-125486 від 25 вересня 2021 року у розмірі 225048,41 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2700,58 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн, а всього 232748,99 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З рішенням Подільського районного суду міста Полтави від 14 липня 2025 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохав суд скасувати оскаржуване рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ «Коллект Центр» у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № 3348812151-125486 від 25 вересня 2021 року, договором № 100062399 від 18 липня 2021 року, договором № 3568894 від 14 серпня 2021 року, а також стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, у тому числі витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи поданої апеляційної скарги
На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуване рішення місцевого суду є незаконним, необґрунтованим та ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права.
Відповідач зауважує, що ним за договором № 100062399 станом на 15 жовтня 2021 року було повернуто заборгованість у розмірі 18704,00 грн, а за договором № 3568894 станом на 15 жовтня 2021 року було повернуто заборгованість у розмірі 10237,00 грн, про що не вказано у позовній заяві, однак вказана інформація зазначена у відомостях про нарахування та погашення, які містяться в матеріалах справи.
Позивачем не надано доказів, які б могли підтвердити перерахування коштів на рахунок відповідача за договором позики № 3348812151-125486 від 25 вересня 2021 року, адже жодного платіжного документа, на підтвердження перерахування кредитних коштів, позивачем до позовної заяви не долучено. Натомість зауважено, що лист ТОВ «Платежі онлайн» від 08 січня 2025 року про проведення транзакції, не є належним, допустимим і достатнім доказом перерахунку коштів позики, оскільки вказаний документ не є первинним документом, вимоги до якого встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Також вказано, що позивач здійснив нарахування відсотків за кредитними договорами поза межами строку дії таких договорів, оскільки строк кредитування за договором № 100062399 від 18 липня 2021 року закінчився 17 серпня 2021 року, за договором № 356894 – 13 вересня 2021 року, за договором позики (проста позика) № 3348812151-125486 від 25 вересня 2021 року – 15 жовтня 2021 року (включно), натомість ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути проценти за користування кредитом аж до моменту відступлення права вимоги.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу позивач прохає суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Полтави від 14 липня 2025 року залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Позивачем зауважено, що сторонами у договорах № 100062399 та № 356894 погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.
Також вказано, що відповідно до пункту 9.6 договору № 3348812151-125486 визначено, що сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно частини другої статті 625 ЦК України у розмірі, передбаченому пунктом 9.4. цього договору, та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника.
Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції
Представник ОСОБА_1 – адвокат Александрова Д.С. під час судового засідання підтримала вимоги поданої апеляційної скарги та прохала їх задовольнити, з наведених у ній підстав.
Представник ТОВ «Коллект Центр» - адвокат Муравська О.М., взявши участь у розгляді справи у режимі відеоконференції, заперечувала проти задоволення апеляційних вимог відповідача та прохала оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір №100062399, згідно умов якого сума кредиту становить 20000,00 грн (пункт 1.2 договору), кредит надається строком на 30 днів з 18 липня 2021 року і має бути повернутим до 17 серпня 2021 року (пункти 1.3-1.4 договору), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6 договору), умовами кредиту передбачена пролонгація строку кредитування (пункт 2.3 кредиту) (а.с. 36-39).
14 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір №3568894, згідно умов якого сума кредиту становить 20000,00 грн (пункт 1.2 договору), кредит надається строком на 30 днів з 14 серпня 2021 року і має бути повернутим до 13 вересня 2021 року (пункти 1.3-1.4 договору), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6 договору), умовами кредиту передбачена пролонгація строку кредитування (пункт 2.3 кредиту) (а.с. 32-35)
25 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») та ОСОБА_1 укладено договір №3348812151-125486, згідно умов якого сума кредиту становить 3500,00 грн (пункт 2.2 договору), строк користування кредитними коштами становить 20 днів та починається з 25 вересня 2021 року та закінчується 15 жовтня 2021 року (пункт 2.3 договору), за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 2.5 договору), можливість продовження строку користування кредитними коштами поза межами строку кредитування урегульована положеннями пункту 4.1.2 договору (а.с. 21-29).
29 грудня 2021 року було укладено договір № 29-12/2021-45, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі – ТОВ «Вердикт Капітал») право вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором № 100062399 (а.с. 63-67); 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 100062399 (а.с. 77-81).
28 грудня 2021 року було укладено договір № 28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором № 3568894 (а.с. 58-62); 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3568894 (а.с. 77-81).
18 січня 2022 року було укладено договір № 18-01/22, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором № 3348812151-125486 (а.с. 68-73); 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3348812151-125486 (а.с. 77-81).
Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості, заборгованість станом на день формування позовної заяви: 
за договором №100062399 від 18 липня 2021 року становить 87632,80 грн, з яких: 12224,00 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 75408,80 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги (а.с. 57);
за договором №3568894 від 14 серпня 2021 року становить 114537,61 грн, з яких: 15803,00 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 98734,61 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги (а.с. 56);
за договором № 3348812151-125486 від 25 вересня 2021 року становить 22878,00 грн, з яких: 3500,00 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 19378,00 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги (а.с. 55).
Позиція суду апеляційної інстанції
Щодо клопотання про витребування доказів
19 вересня 2025 року Полтавським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження у даній справі. 
02 жовтня 2025 року, одночасно із відзивом на апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції від ТОВ «Коллект Центр» надійшло клопотання про витребування доказів, в якому заявник прохав суд витребувати в АТ КБ «ПриватБанк»: ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки № НОМЕР_1 , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; докази зарахування на картку № НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 3500,00 грн, які 25 вересня 2021 року були на неї перераховані, а саме витребувати виписки по рахунку ОСОБА_1 за номером картки № НОМЕР_1 за період із 25 вересня 2021 року по 02 жовтня 2021 року; інформацію, чи відкривалась ОСОБА_1 банківська картка № НОМЕР_1 (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер банківської картки № НОМЕР_1 ; чи відкривались інші банківські рахунки ОСОБА_1 та вказати повний номер всіх наявних банківських рахунків; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період із 25 вересня 2021 року по 02 жовтня 2021 року; інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_2 в анкетних даних ОСОБА_1 . 
На думку позивача, дані докази є необхідними для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на заперечення відповідачем факту отримання ним кредитних коштів.
02 жовтня 2025 року від представника ОСОБА_1 – адвоката Александрової Д.С. до суду апеляційної інстанції надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів у справі, в яких прохали відмовити у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів у даній цивільній справі.
08 жовтня 2025 року від ТОВ «Коллект Центр» надійшли пояснення позивача щодо поданого клопотання про витребування доказів, в яких останній прохав суд задовольнити попередньо подане клопотання про витребування доказів.
Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (частина перша статті 84 ЦПК України).
Водночас, згідно частини другої статті 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що позивач 22 липня 2025 року подавав до суду першої інстанції клопотання аналогічного змісту, тобто після ухвалення рішення місцевим судом по суті спору та з пропуском встановленого статтею 83 ЦПК України строку.
З огляду на недотримання позивачем встановлених цивільним процесуальним законодавством строків для подання клопотання про витребування доказів, відсутність зазначення неможливості його подання у встановлені нормами процесуального законодавства строки і наявність достатніх доказів для розгляду даної справи, то колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення поданого до суду апеляційної інстанції клопотання.
Щодо перерахування коштів за договором №  3348812151-125486 від 25 вересня 2021 року
25 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір №3348812151-125486, згідно умов якого сума кредиту становить 3500,00 грн (пункт 2.2 договору), строк користування кредитними коштами становить 20 днів та починається з 25 вересня 2021 року та закінчується 15 жовтня 2021 року (пункт 2.3 договору), за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 2.5 договору), можливість продовження строку користування кредитними коштами поза межами строку кредитування урегульована положеннями пункту 4.1.2 договору.
В реквізитах сторін вказано, зокрема й банківський рахунок позичальника ОСОБА_1 , на який має бути здійснено перерахування кредитних коштів: НОМЕР_3 .
На підтвердження факту перерахування кредитних коштів за спірним правочином, позивачем подано до суду: копію підтвердження успішності виконання транзакції на суму 3500,00 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 із зазначенням платежу «переказ для позики 3348812151-125486»; копію інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 08 січня 2025 року, в якій вказано про перерахування коштів у розмірі 3500,00 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 із зазначенням опису «переказ для позики 3348812151-125486».
Слід зауважити, що картковий рахунок № НОМЕР_1 , зазначений відповідачем для цілей отримання коштів за договором № 3348812151-125486 є аналогічним до карткових рахунків, зазначених відповідачем для цілей отримання коштів за договором № 100062399 та № 3568894, отримання коштів за якими не заперечується з боку відповідача.
Разом з тим, згідно з частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої-другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79, 80 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Стороною відповідача не надано до суду доказів (зокрема виписки з банківських рахунків відповідача) на підтвердження того, що кредитні кошти у сумі 3500,00 грн не надходили на банківський рахунок ОСОБА_1 .
Таким чином, колегія суддів не бере до уваги твердження відповідача про те, що позивачем не доведено факту перерахування кредитних коштів за спірним правочином, в зв`язку з відсутністю первинних бухгалтерських документів, з огляду на те, що матеріали справи містять достатньо доказів на спростування вищевказаного (договір позики, графік розрахунків, копія підтвердження успішності виконання транзакції, копія інформаційної довідки, інші вчинювані відповідачем кредитні правочини). Надавши оцінку зазначеним доказам як кожному окремо, так і в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про підтвердження факту перерахування первісним кредитором відповідачу кредитних коштів у розмірі 3500,00 грн, що належним чином не спростовано останнім.
Щодо нарахування відсотків та загального розміру заборгованості
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Приписами статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
За правилами частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів (відсотків), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Постановами Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Із наведеного вбачається, що під час дії договору розмір і порядок сплати процентів визначаються умовами такого договору, а сторони реалізують свої права та виконують обов`язки відповідно до нього. Після закінчення строку дії договору, за наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги згідно з частиною другою статті 625 ЦК України.
При цьому, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а, отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а, отже, і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.
За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін – на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Відповідна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.
Крім того, з огляду на доводи позивача, слід зауважити, що згідно статті 541 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Щодо договору про споживчий кредит № 100062399
18 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір №100062399, згідно умов якого сума кредиту становить 20000,00 грн (пункт 1.2 договору), кредит надається строком на 30 днів з 18 липня 2021 року і має бути повернутим до 17 серпня 2021 року (пункти 1.3-1.4 договору), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6 договору), умовами кредиту передбачена пролонгація строку кредитування (пункт 2.3 кредиту).
Так, умовами спірного правочину передбачено продовження строку кредитування на пільгових або стандартних (базових) умовах:
пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту: 3 дні – максимальний розмір комісії становить 3 % від поточного залишку заборгованості, 7 днів – максимальний розмір комісії становить 5 % від поточного залишку заборгованості, 15 днів – максимальний розмір комісії становить 10 % від поточного залишку заборгованості. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом, протягом періоду на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2. договору (пункт 2.3.1.1. договору);
пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 договору (пункт 2.3.1.2. договору).
Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №100062399, надані ТОВ «Мілоан» відносно боржника ОСОБА_1 (а.с. 50-51), з якими останній погоджується та визнає здійснення ним вказаних у вказаному документі оплат, відповідач за спірним договором, зокрема неодноразово здійснював пролонгацію кредитного договору на пільгових умовах, що вбачається з оплачених ним комісій за такі дії та здійснення первісним кредитодавцем нарахування процентів за користування кредитними коштами у розмірі, що передбачено пунктом 1.5.2 спірного правочину. 
Крім того, згідно наданих відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №100062399, вбачається, що вказаний кредитний договір було пролонговано на стандартних (базових) умовах на максимально допустимий термін – 60 днів, що відповідає умовам укладеного правочину.
Інших відомостей про продовження строку кредитних правовідносин, що виникли між сторонами правочину, матеріали справи не містять, а тому колегія суддів вважає, що нарахування відсотків за користування кредитними коштами, що здійснено позивачем за період з 29 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 34838,40 грн (а.с. 54), є таким, що здійснено поза межами строку дії кредитного договору, а тому не підлягає стягненню з відповідача.
З огляду на матеріали справи та доводи сторін справи, а також беручи до уваги норми матеріального права, колегія суддів вважає, що стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає заборгованість за договором про споживчий кредит № 100062399 у розмірі 52794,40 грн, що складається з: 12224,00 грн – заборгованість по основній сумі кредиту, 40570,40 грн – заборгованість за відсотками.
Щодо договору про споживчий кредит № 3568894
14 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір №3568894, згідно умов якого сума кредиту становить 20000,00 грн (пункт 1.2 договору), кредит надається строком на 30 днів з 14 серпня 2021 року і має бути повернутим до 13 вересня 2021 року (пункти 1.3-1.4 договору), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6 договору), умовами кредиту передбачена пролонгація строку кредитування (пункт 2.3 кредиту).
Так, умовами спірного правочину передбачено продовження строку кредитування на пільгових або стандартних (базових) умовах:
пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту: 3 дні – максимальний розмір комісії становить 3 % від поточного залишку заборгованості, 7 днів – максимальний розмір комісії становить 5 % від поточного залишку заборгованості, 15 днів – максимальний розмір комісії становить 10 % від поточного залишку заборгованості. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом, протягом періоду на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2. договору (пункт 2.3.1.1. договору);
пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 договору (пункт 2.3.1.2. договору).
Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №3568894, надані ТОВ «Мілоан» відносно боржника ОСОБА_1 (а.с. 47-48), з якими останній погоджується та визнає здійснення ним вказаних у вказаному документі оплат, відповідач за спірним договором, зокрема неодноразово здійснював пролонгацію кредитного договору на пільгових умовах, що вбачається з оплачених ним комісій за такі дії та здійснення первісним кредитодавцем нарахування процентів за користування кредитними коштами у розмірі, що передбачено пунктом 1.5.2 спірного правочину. 
Крім того, згідно наданих відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №3568894, вбачається, що вказаний кредитний договір було пролонговано на стандартних (базових) умовах на максимально допустимий термін – 60 днів, що відповідає умовам укладеного правочину.
Інших відомостей про продовження строку кредитних правовідносин, що виникли між сторонами правочину, матеріали справи не містять, а тому колегія суддів вважає, що нарахування відсотків за користування кредитними коштами, що здійснено за період з 28 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 45828,70 грн (а.с. 53), є таким, що здійснено поза межами строку дії кредитного договору, а тому не підлягає стягненню з відповідача.
З огляду на матеріали справи та доводи сторін справи, а також беручи до уваги норми матеріального права, колегія суддів вважає, що стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає заборгованість за договором про споживчий кредит № 3568894 у розмірі 68708,91 грн, що складається з: 15803,00 грн – заборгованість по основній сумі кредиту, 52905,91 грн – заборгованість за відсотками.
Щодо договору позики № 3348812151-125486
25 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір №3348812151-125486, згідно умов якого сума кредиту становить 3500,00 грн (пункт 2.2 договору), строк користування кредитними коштами становить 20 днів та починається з 25 вересня 2021 року та закінчується 15 жовтня 2021 року (пункт 2.3 договору), за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 2.5 договору), можливість продовження строку користування кредитними коштами поза межами строку кредитування урегульована положеннями пункту 4.1.2 договору.
Так, сторони домовилися, що у випадку настання визначених пунктом 4.1.2 цього договору обставин, строк користування кредитом може бути продовжено на обумовлений сторонами строк, згідно тарифів товариства, за умови задоволення (акцептування) товариством відповідного звернення позичальника про врегулювання заборгованості та при відсутності у позичальника непогашеної заборгованості передбаченої пунктом 3.10.1 та пунктом 3.10.3 цього договору, шляхом внесення позичальником плати, згідно тарифів товариства, шляхом прийняття товариством від позичальника вказаної оплати (пункт 3.19 договору).
Згідно пункту 4.1.2 договору, у разів виникнення тимчасових фінансових труднощів, або інших обставин, що можуть мати наслідком невиконання та/чи неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором, позичальник має право порушувати перед кредитором питання про продовження строку користування кредитними коштами поза межами строку, встановленого пунктом 2.3 цього договору, шляхом направлення позикодавцю відповідного звернення (клопотання) через особистий кабінет користувача за допомогою ІТС, в порядку та на умовах визначених у пункті 3.19 цього договору.
Аналізуючи матеріали справи вбачається, що у них відсутні відомості про звернення відповідача до первісного кредитора з проханням про продовження строку укладеного правочину та, відповідно, акцептування кредитором такого звернення, що в свою чергу позбавляє можливості суд встановити дійсність продовження строку спірного правочину.
Оскільки відомостей про продовження строку кредитних правовідносин, що виникли між сторонами правочину, матеріали справи не містять, колегія суддів вважає, що нарахування відсотків за користування кредитними коштами, що здійснено за період з 15 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 18018,00 грн (а.с. 52), є таким, що здійснено поза межами строку дії кредитного договору, а тому не підлягає стягненню з відповідача.
З огляду на матеріали справи та доводи сторін справи, а також беручи до уваги норми матеріального права, колегія суддів вважає, що стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає заборгованість за договором позики № 3348812151-125486 у розмірі 4860,00 грн, що складається з: 3500,00 грн – заборгованість по основній сумі кредиту, 1360,00 грн – заборгованість за відсотками.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно з пунктом другим частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зважаючи на вище викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Александрова Д.О., слід задовольнити частково, а рішення Подільського районного суду міста Полтави від 14 липня 2025 року у частині стягнення заборгованості – змінити, задовольнивши позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами № 100062399 від 18 липня 2021 року, № 3568894 від 14 серпня 2021 року, № 3348812151-125486 від 25 вересня 2021 року у розмірі 126363,31 грн (замість стягнутих 225048,41 грн). 
Щодо судових витрат 
Щодо витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи апеляційним судом
У поданій апеляційній скарзі представник відповідача прохала суд, зокрема, стягнути з позивача на користь апелянта витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача, разом з апеляційною скаргою, було подано до суду: копію договору від 04 червня 2025 року № 97 про надання правової допомоги, згідно якого адвокат Александрова Д.С. приймає доручення ОСОБА_1 (клієнт) та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу. Пунктом 3.1 договору узгоджено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін (пункт 3.1 договору) (а.с. 192); копію додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги №97 від 04 червня 2025 року, що датована 11 липня 2025 року, та якою між адвокатом та клієнтом узгоджено, що розмір оплати за надання юридичних послуг адвокату за надання правової допомоги у Полтавському апеляційному суді за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Полтави від 14 липня 2025 року у справі № 553/2077/25 складає 10000,00 грн (а.с. 193-194); копію акта приймання-передачі наданих послуг №2 до договору про надання правової допомоги №97 від 04 червня 2025 року, датованого 14 серпня 2025 року, згідно якого адвокатом було надано клієнту наступні види правової допомоги – підготовка та направлення апеляційної скарги, вартість виконаної послуги становить 10000,00 грн (а.с. 194); копію звіту про надання правової допомоги №2 від 14 серпня 2025 року (а.с. 195); копію рахунку-фактури №14/08-1 від 14 серпня 2025 року на суму 10000,00 грн за надання послуг у сфері права - підготовка та направлення апеляційної скарги на рішення Подільського районного суду м. Полтави від 14 липня 2025 року у справі № 553/2077/25 (а.с. 195); копія ордеру на надання правничої допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги №97 від 04 червня 2025 року у Полтавському апеляційному суді адвокатом Александровою Д.С. (а.с. 193).
Як передбачено частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина четверта вищевказаної статті передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За приписами частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Із змісту частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких, саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом і клієнтом з питань визначення розміру гонорару чи його зменшення можливо лише за умови обґрунтованості та наявності доказів підтвердження невідповідності витрат фактично наданим послугам (постанови Верховного Суд від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 та від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17).
Саме на сторону, яка подає клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а не на суд, покладено обов`язок доказування неспівмірності таких витрат.
Оскільки позивачем та його представником не надано заперечень щодо витрат на професійну правову допомогу та не заявлено клопотання про зменшення їх розміру з підстав неспівмірності, а також беручи до уваги часткове задоволення апеляційних вимог (на 43,85 %), суд апеляційної інстанції приходить до переконання про відшкодування відповідачу понесених ним витрат на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у розмірі 4385,00 грн.
Крім того, колегія суддів вважає за потрібне наголосити, що рішення Подільського районного суду міста Полтави від 14 липня 2025 року у частині стягнення витрат на правничу допомогу учасниками справи не оскаржувалося, а тому з огляду на часткове стягнення місцевим судом таких витрат (на 20 %) та з урахуванням задоволення позовних вимог (на 56,15 %), колегія суддів вважає, що рішення Подільського районного суду міста Полтави від 14 липня 2025 року у частині стягнення витрат на правничу допомогу варто залишити без змін.
Щодо судового збору 
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд частково задовольняє апеляційні вимоги відповідача (на 43,85 %), то рішення Подільського районного суду міста Полтави від 14 липня 2025 року у частині стягнення судового збору слід змінити, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1516,38 грн (замість стягнутих 2700,58 грн).
Підсумовуючи, також слід вказати, що рішення Подільського районного суду міста Полтави від 14 липня 2025 року у частині загального розміру слід змінити, оскільки з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає до стягненню всього 132879,69 грн (замість стягнутих 232748,99 грн).
Крім того, варто стягнути з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1421,05 грн.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Александрова Дар`я Станіславівна – задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Полтави від 14 липня 2025 року у частині стягнення заборгованості та судового збору – змінити, задовольнивши позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами № 100062399 від 18 липня 2021 року, № 3568894 від 14 серпня 2021 року, № 3348812151-125486 від 25 вересня 2021 року у розмірі 126363,31 грн (замість стягнутих 225048,41 грн), понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1516,38 грн (замість стягнутих 2700,58 грн).

Рішення Подільського районного суду міста Полтави від 14 липня 2025 року у частині стягнення витрат на правничу допомогу – залишити без змін.

Рішення Подільського районного суду міста Полтави від 14 липня 2025 року у частині загального розміру стягнення – змінити, вказавши, що з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» підлягає до стягнення всього 132879,69 грн (замість стягнутих 232748,99 грн).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1421,05 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені під час розгляду справи апеляційним судом, у розмірі 4385,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2026 року.

Головуючий       В.П. Пікуль
Судді         Г.Л. Карпушин

О.О. Панченко