ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"03" лютого 2026 р. Cправа № 902/14/26  

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,
за участю секретаря судового засідання Литвиненко О.Р.,
прокурора - Бородіча О.О.,
третьої особи - Усенка В.Ю.,
у відсутності інших учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи
за позовом: Керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області (вул. Національна, 6а, м. Жмеринка, Жмеринський район, Вінницька область, 23100) в інтересах держави в особі Вінницької обласної Ради (вул. Соборна, 70, м. Вінниця, 21050) 
до: Барської міської ради (майдан Святого Миколая, 18, м. Бар, Жмеринський район, Вінницька область, 23000)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Вінницьке обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Віноблагроліс" (вул. Сергія Зулінського, 9, м. Вінниця, 21022) 
про скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В : 

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької обласної Ради до Барської міської ради про скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та витребування земельної ділянки.
В обґрунтування заявленого позову прокурор вказує на протиправне вибуття земельної ділянки кадастровий номер 0520281000:04:001:0258 площею 5,6787 га, розпорядником якої є Вінницька обласна Рада, із спільної власності громад області та з постійного користування ВОКСЛП "Віноблагроліс". 
Ухвалою суду від 08.01.2026 відкрито провадження у справі № 902/14/26 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 03.02.2026 о 09:30 год. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі Вінницьке обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Віноблагроліс" як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.
В підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від Вінницької обласної Ради надійшло пояснення про підтримання позову у справі № 902/14/26 в повному обсязі.
Також в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява Барської міської ради про визнання позову в повному обсязі (вх. № 01-34/199/26 від 09.01.2026).
На визначений час у судове засідання 03.02.2026 з`явилися прокурор та представник третьої особи, які заявлений позов підтримали у повному обсязі.
Решта повідомлених належним чином учасників справи (шляхом доставки ухвали від 08.01.2026 до Електронних кабінетів ЄСІТС) правом участі у судовому засіданні не скористалися. 
При визнанні відповідачем позову, суд враховує такі приписи процесуального законодавства.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 191 цього Кодексу.
Згідно із ст. 191 Господарського процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник в повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Оскільки заяву про визнання позову в порядку ст. 46 ГПК України підписано представником Барської міської ради Куцим Олександром Васильовичем, право якого на вчинення відповідної процесуальної дії не обмежено за довіреністю від 02.04.2024, таке визнання відповідає фактичним обставинам справи з урахуванням наявних доказів, не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, тому визнання позову підлягає прийняттю господарським судом.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, судом встановлено таке.
Відповідно до рішення 16 сесії 3 скликання Вінницької обласної Ради № 252 від 15.09.2000 "Про передачу земель лісового фонду колишніх колективних сільськогосподарських підприємств Вінницькому обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблкомунліс" та відповідним структурам" на виконання рішення 15 сесії 3 скликання Вінницької обласної Ради від 06.07.2000 "Про передачу земель лісового фонду" вирішено передати землі лісового фонду колишніх колективних сільськогосподарських підприємств за межами населених пунктів обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблкомунліс" та відповідним районним комунальним спеціалізованим лісогосподарським структурам в обсягах, що рахуються в земельно-обліковій документації згідно з додатком. Так, згідно із додатком до рішення на території Барського району райкомунлісу передано всього 5755 га лісових земель.
Рішенням Вінницької обласної Ради № 463 від 12.10.2001 Вінницьке обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Віноблкомунліс" перейменоване в Вінницьке обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Віноблагроліс" (ВОКСЛП "Віноблагроліс") та затверджено його статут.
Розпорядженням Барської районної державної адміністрації Вінницької області № 18 від 28.01.2002 затверджено технічну документацію по виготовленню державного акта на право користування землею "Віноблагроліс" та вирішено видати державний акт на право постійного користування землею.
На підставі вказаного розпорядження Барської районної державної адміністрації Вінницької області ВОКСЛП "Віноблагроліс" видано державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ВН № 001062 від 13.03.2002.
Відповідно до зазначеного акта на право постійного користування землею ВОКСЛП "Віноблагроліс" надано у постійне користування для ведення лісового господарства 32,7 га землі на території Гаївської сільської ради, які складаються з ділянки № 1 площею 3,4 га; ділянки № 2 площею 4,2 га; ділянки № 3 площею 1,8 га; ділянки № 4 площею 7 га, ділянки № 5 площею 1 га; ділянки № 7 площею 5 га; ділянки № 8 площею 8,6 га.
Згідно Наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-1837/15-20-СГ від 22.01.2020 вирішено провести за рахунок коштів Державного бюджету у 2020 році державну інвентаризацію земель на території Вінницької області загальною площею 44500 несформованих земельних ділянок державної власності та земельних ділянок державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі шляхом формування земельних ділянок для наповнення Державного земельного кадастру.
Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2308458712020 від 21.12.2020 підтверджується, що за результатами інвентаризації земель на території Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області, що проводилась ТОВ "ЛЕНД.КОМ", Відділом у Бердянському районі Міжрайонного управління у Бердянському районі та м. Бердянську Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області 21.12.2020 в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 0520281000:04:001:0258, площею 5,6787 га з цільовим призначенням "землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)", що розташована на території Гаївської сільської ради.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520281000:04:001:0258 зареєстровано 12.09.2022 за Барською міською радою (а.с. 68, том 1).
Шляхом співставлення плану зовнішніх меж землекористування державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-ВН № 001062 від 13.03.2002, матеріалів лісовпорядкування та матеріалів технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Гаївської сільської ради, виготовленої ТОВ "ЛЕНД.КОМ" у 2020 році, вбачається, що межі лісової земельної ділянки № 7 площею 5 га, відповідають межам земельної ділянки з кадастровим номером 0520281000:04:001:0258.
Вказані обставини підтверджуються в сукупності інформацією, що міститься в листах ВО "УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ" № 04/2000-25 від 23.12.2025 та ВОКСЛП "Віноблагроліс" № 532 від 23.10.2025.
Прокурор стверджує, що за Барською міською радою безпідставно зареєстровано право комунальної власності на частину земельної ділянки лісогосподарського призначення комунальної власності, розпорядником якої є Вінницька обласна Рада, а постійним користувачем – ВОКСЛП "Віноблагроліс", що слугувало підставою для звернення із відповідним позовом до суду.
Відповідно до повідомлення Барської міської ради № 04-04/2785 від 08.12.2025 вказана рада не заперечує проти повернення у власність Вінницької обласної ради земельної ділянки № 7 площею 5 га, відображена в державному акті на право постійного користування землею серії ІІ-ВН № 001062 від 13.03.2002. При цьому відповідач визнав позов у повному обсязі та таке визнання прийнято судом.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
Відповідно до статті 14 Конституції України, статті 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно зі статтею 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
Статтею 9 Лісового кодексу України передбачено, що право комунальної власності на ліси реалізується територіальними громадами безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування.
У статті 30 Лісового кодексу України зазначено, що обласні ради, серед іншого, передають у власність, надають у постійне користування земельні лісові ділянки на землях спільної власності відповідних територіальних громад.
Отже, розпорядником земель лісового фонду державної власності на землях спільної власності територіальних громад Вінницької області є Вінницька обласна рада.
Частиною 1 ст. 117 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.
На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.
Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.
Відповідно до ст. 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування.
Вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 7 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до ч. 1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення, землі житлової та громадської забудови, землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі оздоровчого призначення, землі рекреаційного призначення, землі історико-культурного призначення, землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду, землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
У частині 2 цієї статті вказано, що земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.
Шляхом співставлення плану зовнішніх меж землекористування державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-ВН № 001062 від 13.03.2002, виданому ВОКСЛП "Віноблагроліс", матеріалів лісовпорядкування та матеріалів технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Гаївської сільської ради, виготовленої ТОВ "ЛЕНД.КОМ" у 2020 році, вбачається, що межі лісової земельної ділянки № 7 площею 5 га, відповідають межам земельної ділянки з кадастровим номером 0520281000:04:001:0258.
У подальшому, 12.09.2022 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520281000:04:001:0258, площею 5,6787 га зареєстровано за Барською міською радою, про що внесено запис в Державному реєстрі речових прав.
Матеріали справи не містять будь-яких доказів відмови ВОКСЛП "Віноблагроліс" від права постійного користування спірною земельною ділянкою, як і відсутні докази того, що право постійного користування земельною ділянкою у визначеному законом порядку припинялось чи земельна ділянка рішенням обласної ради передавалась у комунальну власність Барської міської ради.
Враховуючи викладене, реєстрація за Барською міською радою права комунальної власності на зазначену земельну ділянку є незаконною та свідчить про її незаконне вибуття з володіння держави в особі розпорядника цієї землі - Вінницької обласної ради.
Оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, відповідний запис формально наділяє відповідача певними юридичними правами щодо земельної ділянки і одночасно позбавляє відповідних прав законного власника - державу в особі Вінницької обласної Ради.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що спір про скасування рішення, запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно потрібно розглядати як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (зокрема, висновки у постанові від 07.04.2020 у справі № 904/3657/18 (пункт 71)).
Враховуючи положення статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", для забезпечення державі в особі Вінницької обласної Ради реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника спірної земельної ділянки, підлягає до задоволення вимога прокурора про скасування державної реєстрації права комунальної власності за Барською міською радою на земельну ділянку з кадастровим номером 0520281000:04:001:0258, площею 5,6787 га.
За змістом ч. 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до частини 13, якою доповнено статтю 79-1 Земельного кодексу України, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" №340-ІХ від 05.12.2019, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.
Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
Як підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 65, т. 1), земельну ділянку з кадастровим номером 0520485800:01:003:0439, площею 11,4508 га віднесено до категорії земель - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам).
Враховуючи, що відомості щодо цільового призначення та категорії сформованої земельної ділянки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідна земельна ділянка фактично належить до земель лісогосподарського призначення, а згідно витягу з ДЗК - до земель запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), відновити порушене право держави можливо лише шляхом скасування загалом державної реєстрації спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Відтак вимога прокурора про скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0520281000:04:001:0258 площею 5,6787 га із цільовим призначенням землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), виключивши відповідні відомості щодо земельної ділянки з Державного земельного кадастру, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
В свою чергу, визначаючись щодо вимоги прокурора про витребування у відповідача спірної земельної ділянки, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (провадження №14-2гс21), що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності.
У контексті частини третьої статті 16 ЦК України до позовів щодо захисту речових прав на нерухоме майно відноситься, зокрема, віндикаційний - про витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).
Згідно із статтею 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Зміст приписів ст. 387 ЦК України свідчить, що предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення майна з чужого незаконного володіння.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Стаття 388 ЦК України встановлює правила реалізації власником його права на витребування майна від добросовісного набувача.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (п. 147 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, п. 4 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №910/1809/18).
Враховуючи вищевикладене, оскільки спірна земельна ділянка вибула від власника та землекористувача без їх волевиявлення, позаяк доказів протилежного матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині витребування відповідної земельної ділянки у Барської міської ради та про задоволення позову в цій частині.
Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч.1 ст. 75 ГПК України).
Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зважаючи на наведене вище та на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі з розподілом витрат на сплату судового збору за правилами ч. 1 ст. 130, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України.
Згідно із ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма міститься в частині 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір".
В даному випадку відповідачем позов визнаний до початку розгляду справи по суті, у зв`язку з чим підготовче провадження закінчене прийняттям даного рішення, тому позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету 50 % сплаченого судового збору, а саме в сумі 3993,6 грн на підставі ухвали суду, в решті витрати на сплату судового збору в сумі 3993,6 грн покладаються на відповідача. При обрахунку ставки судового збору відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" застосовано коефіцієнт пониження 0,8, оскільки позовну заяву подано в електронній формі в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Суд також враховує, що прокурором дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", а обставини бездіяльності компетентного органу є предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин, про що зазначено у пункті 67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 183, 185, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.
2. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права комунальної власності Барської міської ради (майдан Святого Миколая, 18, м. Бар, Жмеринський район, Вінницька область, 23000, код ЄДРПОУ 04051017) на земельну ділянку з кадастровим номером 0520281000:04:001:0258, площею 5,6787 га, припинивши право комунальної власності Барської міської ради на вказану земельну ділянку.
3. Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 0520281000:04:001:0258, площею 5,6787 га з цільовим призначенням землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), виключивши відповідні відомості щодо земельної ділянки з Державного земельного кадастру.
4. Витребувати в Барської міської ради (майдан Святого Миколая, 18, м. Бар, Жмеринський район, Вінницька область, 23000, код ЄДРПОУ 04051017) на користь Вінницької обласної Ради (вул. Соборна, 70, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 00022438) земельну ділянку площею 5 га, яка відображена під № 7 в державному акті на право постійного користування землею серії ІІ-ВН № 001062 від 13.03.2002, виданому Вінницькому обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблагроліс".
5. Стягнути з Барської міської ради (майдан Святого Миколая, 18, м. Бар, Жмеринський район, Вінницька область, 23000, код ЄДРПОУ 04051017) на користь Вінницької обласної прокуратури (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050; код ЄДРПОУ 02909909) 3993,6 грн - витрат на сплату судового збору.
6. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
7. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскільки в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
8. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи до Електронних кабінетів ЄСІТС.

Повне рішення складено 13 лютого 2026 р.

Суддя А.А. Тварковський  

віддрук. прим.:
1 - до справи.