Справа № 148/3312/25 
Провадження №2/148/465/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області 
в складі: судді Штифурко Л.А.
секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У грудні 2025 року позивач звернувся в суд з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.06.2024 між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та відповідачем за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1415-7045.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 12800 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; комісія за видачу кредиту - 15% від суми кредиту; знижена % ставка - 1,20 % в день; стандартна % ставка - 1,50 % в день.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору.
Відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушив його умови і в кінцевому підсумку не повернув кредит, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором.
Станом на 10.11.2025 загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором, становить 71782,40 грн., що складається з: 12800 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 57062,40 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 1920 грн. заборгованість за комісією.
Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами та комісією в сумі 7782,40 грн. за умови погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 64000 грн.
Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому він просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 64000 грн., з яких 12800 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 51200 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. До позовної заяви додано його клопотання, в якому він позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка в судове засідання не з`явилися, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, про причину своєї неявки суд не повідомила.
10.03.2026 від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позов (а.с. 64-68), в якому вона заперечує факт укладення з позивачем Договору про відкриття кредитної лінії № 1415-7045 від 30.06.2024. Вважає, що позивачем не доведено даного факту, адже роздруківка електронного договору, створена в інформаційно- телекомунікаційній системі кредитодавця, на її думку,сама по собі не є належним і достатнім доказом укладення договору. 
Також вважає, що позивачем не надано жодного доказу (наприклад, даних від мобільного оператора), який би беззаперечно підтверджував, що на номер телефону НОМЕР_1 їй 30.06.2024 направлявся SMS-код (одноразовий ідентифікатор), як того, що даний номер належав їй на момент ймовірного укладення договору, що саме вона його отримала з метою укладення кредитного договору і використовувала в ІСТ чи на сайті Позивача.
Зазначає, що позивачем до матеріалів справи не долучено доказів верифікації її як позичальника за допомогою системи BankID. Зокрема, не долучено жодного логу, електронного протоколу або витягу з системи BankID чи НБУ, які б підтверджували, що вона проходила таку електронну автентифікацію і передавала свої персональні дані Позивачу саме для укладення спірного договору. Також, на її думку, Позивачем не надано жодних доказів хронології дій ІСТ чи на сайті Позивача, які б беззаперечно доводили б проходження усіх стадій укладення договору, на які посилається Позивач у своєму позові.
Квитанціі LiqPay ID операції: 2482867664, Order ID: e58cbdc4-3ea5-486d- 88b3-98cc4ce30f2c, Сайт платника: https://creditkasa.com.ua/, на яку позивач посилається як на доказ підтвердження перерахування їй кредитних коштів, не є таким доказом, адже у всіх наданих Позивачем роздруківках: Договору про відкриття кредитної лінії 1415-7045 та Правил відкриття кредитної лінії, Паспорту та Таблиці споживчого кредиту 1415-7045 у розділах «Реквізити сторін» адреса веб-сайту зазначена: https://navse.in.ua, https://navse.ua.
Довідка про перерахування суми кредиту №1415-7045 від 30.06.2024 не містить жодних відомостей про наявність КЕП уповноваженої особи та не може вважатися первинним бухгалтерським документом, який доводить належним чином факт перерахування коштів.
Таким чином, відповідачка вважає, що позивачем не представлено належних первинних бухгалтерських документів або банківських виписок з її особового рахунку Надані ж Позивачем документи, на переконання відповідачки, не є належними доказами, оскільки не відображають зарахування коштів саме на її банківський рахунок, не містять повних даних банківської картки, на яку нібито були перераховані кошти за Договором та доказів того, що дана банківська картка належить саме їй.
Крім того, у розділі ІІІ відзиву відповідачка посилається на безпідставність нарахування відсотків та несправедливі умови договору, зазначаючи, що навіть якщо припустити доведеність факту укладення спірного договору, заявлені Позивачем вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами у розмірі 51 200,00 грн. є безпідставними, незаконними та такими, що ґрунтуються на несправедливих умовах договору, з огляду на наступне.
Згідно з наданим Позивачем розрахунком, на суму кредиту 12 800,00 грн. було нараховано проценти у розмірі понад 57 062,40 грн. (з яких до стягнення заявлено 51 200,00 грн) за зниженою процентною ставкою 1,2% на день за період з 30.06.2024 по 13.07.2024 та стандартною процентною ставкою 1,5% на день за період з 14.07.2024 по 25.04.2025. Таким чином, розмір заявлених до стягнення відсотків у чотири рази перевищує вимогу за тілом кредиту.
Посилаючись на ЗУ «Про захист прав споживачів», рішення Конституційного суду України № 7-рп/2013 від 11.07.13, та постанову ВП Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 позивачка вказує, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
З огляду на викладене ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову. У разі, якщо суд дійде висновку про доведеність факту укладення договору та надання кредитних коштів, просить застосувати принцип пропорційності та справедливості, зменшивши розмір нарахованих процентів до 6 400,00 грн. (що становить 50% від суми основного боргу).
У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. 
Судом установлено, що 30.06.2024 між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та відповідачкою ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1415-7045 (надалі кредитний договір). Договір був підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А9666, про що свідчить його копія (а.с. 10-19).
Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 п. 2 кредитного договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. 
Згідно п. 4 кредитного договору сума кредиту складає 12800 грн., тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована, базовий період - 14 календарних днів, заявлений строк кредитування - 300 календарних днів. Дата повернення кредиту 25.04.2025. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на надлишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка 1,50 %, за кожен день користування кредитом, за виключенням (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою). Комісія за видачу кредиту - 15% від суми кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 66099,76 грн. та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом.
Відповідно до п. 6.8. кредитного договору кредитодавець у межах програми лояльності відповідно до Правил має право на власний розсуд анулювати (простити) позичальнику його заборгованість перед кредитором за цим договором у повному обсязі або у певній частині, розмір якої визначається самостійно кредитодавцем. 
Згідно п. 10.1. договору за цим договором до Позичальника застосовується програма лояльності, яка передбачає можливість сплати Позичальником процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою, яка є нижчою за Стандартну процентну ставку (за умови виконання Позичальником умов, передбачених п.10.2 цього Договору).
Відповідно до п. 10.2. договору знижена процентна ставка становить 1.20% за кожен день користування Кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору. 
Вказаний Кредитний договір містить персональні дані відповідачки, зокрема, її паспортні дані, номер картки платника податків, адресу проживання та електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також номер електронного платіжного засобу, на який перераховуватимуться грошові кошти, реквізити якої надано ОСОБА_1 № НОМЕР_2 . Також в даному кредитному договорі визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору.
Сторони узгодили таблицю загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором (а.с. 27-29).
Також відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А9666 підписано Правила відкриття кредитної лінії, про що свідчить їх копія, наявна у справі (а.с. 19-26).
З копії довідки про перерахування суми кредиту  №1415-7045 від 30.06.2024 (а.с. 30 зв.бік) вбачається, що відповідачці на платіжну карту № НОМЕР_2 було перераховано грошові кошти: 30.06.2024 - у розмірі 12800 грн., перерахування яких підтверджується копією квитанції з ID операції 242867664 від 30.06.2024, згідно якої перерахування коштів відбулось через підсистему LigPay (а.с. 30).
Отже, ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит, відповідно до умов кредитного договору.
Натомість, доказів того, що відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів у визначений строк виконала належним чином, матеріали справи не містять.
Відповідно до копії розрахунку заборгованості станом на 10.11.2025 за договором №1415-7045 від 30.06.2024 у ОСОБА_1 утворилася заборгованість в розмірі 71782,40 грн., що складається з: 12800 грн. - основний борг; 57062,40 грн. - залишок відсотків, 1920 грн. - комісія (а.с. 31-37).
Кредитодавцем до позичальника застосовано Програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", а саме частково списано заборгованість позичальнику за нарахованими процентами та комісією в сумі 7782,40 грн. за умови погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 64000 грн.
Таким чином, відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" за договором про відкриття кредитної лінії №1415-7045 від 30.06.2024 в розмірі 64000 грн., з яких 12800 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 51200 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Правовідносини, що склалися між сторонами, підлягають врегулюванню наступними законодавчими нормами.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до норм ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.
За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.
Згідно вимог ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Виходячи зі встановлених обставин справи, аналізу вказаного вище законодавства, суд доходить висновку про укладення кредитного договору № 1543-1914 від 20.04.2025 між позивачем ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та відповідачкою ОСОБА_1 , погодження його сторонами всіх істотних умов договору. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких суду не надано. Даний договір укладений з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», підписаний електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором А9666. Вказаний Кредитний договір містить персональні дані відповідачки, зокрема, її паспортні дані, номер картки платника податків, адресу електронної пошти, а також номер банківської платіжної картки, на який перераховуватимуться грошові кошти, реквізити якої надано ОСОБА_1 . 
Що стосується заперечень відповідачки факту укладання між нею та ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" 20.04.2025 кредитного договору № 1543-1914, оскільки, як вона вважає, до матеріалів справи позивачем не додано доказів, які би підтверджували, що на номер телефону НОМЕР_1 їй 30.06.2024 направлявся SMS-код (одноразовий ідентифікатор), що він отриманий саме нею, а також доказів, які б підтверджували, що саме вона проходила електронну автентифікацію і передавала свої персональні дані Позивачу для укладення договору, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Як встановлено судом та слідує із матеріалів справи кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».
Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.
У постанові від 01 липня 2024 року у справі № 638/161/22 Верховний Суд погодився з тим, що без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позивача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, які стосуються підписання кредитного договору.
Відповідачкою не надано належних доказів того, що зазначена в договорі адреса електронної пошти належить не їй (адже саме цю адресу вона зазначає у своїму відзиві на позов), доказів, які б спростували створення ОСОБА_1 особистого кабінету на сайті ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", доказів того, що договір укладено іншою особою.
Відповідачка, заперечуючи проти того, що вона укладала договір та отримала кредитні кошти, не спростувала того факту, що вона є держателем банківської картки, зазначеної у вищевказаному договорі, на яку кредитором здійснювалось перерахування грошових коштів. 
Доводи відповідачки про те, що позивачем не представлено первинних документів отримання нею кредитних коштів повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: копією довідки про перерахування суми кредиту №1415-7045 від 30.06.2024 (а.с. 30 зв.бік), з якої вбачається, що відповідачці на платіжну карту № НОМЕР_2 було перераховано грошові кошти: 30.06.2024 - у розмірі 12800 грн., перерахування яких підтверджується копією квитанції з ID операції 242867664 від 30.06.2024, згідно якої перерахування коштів відбулось через підсистему LigPay (а.с. 30).
Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідачки, вказаними у Договорі № 1415-7045.
Крім того, відповідачка, як власниця відповідної картки, вказаної в кредитному договорі, не надала суду доказів, які б свідчили про неналежність їй даної картки, відсутність надходжень коштів на неї від кредитора на підставі вказаного кредитного договору.
Посилання відповідачки на те, що довідка про перерахування суми кредиту №1415-7045 від 30.06.2024 не містить жодних відомостей про наявність КЕП уповноваженої особи та не може вважатися первинним бухгалтерським документом, який доводить належним чином факт перерахування коштів, необрунтовані, адже вказана довідка містить особистий підпис директора та печатку ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС".
Що стосується посилань відповідачки на те, що надані Позивачем докази щодо укладення Договору протирічать доказам видачі кредитних коштів, так як одні вказуються на те, що Договір нібито укладений на сайті https://navse.in.ua, а інший вказує на сайт https://creditkasa.com.ua, зокрема у квитанції LiqPay ID операції: 2482867664, сайт платника зазначено: https://creditkasa.com.ua/, а у наданих Позивачем роздруківках Договору про відкриття кредитної лінії 1415-7045, Правил відкриття кредитної лінії, Паспорту та Таблиці споживчого кредиту 1415-7045 у розділах «Реквізити сторін» адреса веб-сайту зазначена: https://navse.in.ua, слід зазначити наступне.
Пунктом 4.2. кредитного договору № 1415-7045 визначено спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок Кредиту, а саме: Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, здійснюється Кредитодавцем безпосередньо після укладення Сторонами цього Договору та надіслання Позичальнику примірнику (оригіналу) Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим Позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку Кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений Позичальником при оформленні Кредиту.
Отже, кредитним договором № 1415-7045 не визначено обов`язковість зазначення адреси веб-сайту кредитодавця при перерахуванні Позичальнику коштів у рахунок Кредиту. При цьому, у довідці про перерахування суми кредиту №1415-7045 від 30.06.2024 та квитанції з ID операції 242867664 від 30.06.2024 зазначено ідентифікатор платника (код ЄДРПОУ) ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" - 38548598.
Заперечення відповідачкою розміру нарахованих позивачем процентів за кредитним договором та її доводи щодо неспівмірності нарахованих процентів в сумі 51 200,00 грн. сумі кредиту у розмірі 12 800,00 грн., невідповідності їх нарахувань принципам розумності та добросовісності, суд відхиляє та зазначає таке.
Відповідно до копії розрахунку заборгованості станом на 10.11.2025 за період з 30.06.2024 по 25.04.2025 за договором № 1415-7045 від 30.06.2024 загальна заборгованість відповідачки становить 71782,40 грн., що складається з: 12800 грн. - основний борг; 57062,40грн. - залишок відсотків, 1920 грн. - залишок комісій (а.с. 31-37). Даний розрахунок підписаний представником ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та він містить печатку товариства.
Суд доходить висновку, що проценти за користування кредитними коштами згідно даного розрахунку нараховані в розмірі, який відповідає умовам договору кредиту, які погоджені сторонами в  п. 10.2 - 1,20 % в день протягом 14 днів та в п. 4.6. договору - 1,50 % в день в межах строку договору до 25.04.2025. 
Розмір даної заборгованості за кредитним договором відповідачкою належними та допустимими доказами не спростовано. Жодних розрахунків (контррозрахунків) розміру заборгованості позивачкою не надано.
Вказані умови кредитного договору щодо нарахування процентів за кредитним договором не можна вважати нікчемними, оскільки їх розмір сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Згідно ст. 627 та ст. 6 цього ЦКУ сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Суд не вбачаєї підстав для зменшення розміру нарахованих позивачем за кредитним договором процентів в сумі 51 200,00 грн. до 6400,00 грн., як про це просить відповідачка, оскільки вони нараховані відповаідно до погоджених з відповідачкою умов кредитного договору. Посилання відповідачки у своєму відзиві на те, що таке зменшення розміру процентів можливе судом відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», рішення Конституційного суду України № 7-рп/2013 від 11.07.13, та постанову ВП Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, на думку суду є помилковими. Так, правова позиція ВП ВС справі №902/417/18 стосується можливості зменшення штафних санкцій за неналежне виконання грошового зобовязання, а саме неустойки (штрафу, пені), процентів річних в розумінні ст. 625 ЦК України, однак не процентів, які фактично є платою за користування кредитними коштами, а не відповідальністю за прострочення грошового зобовязання.
Крім того, як устанволено судом позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідачки Програми лояльності, та часткового списано заборгованість за нарахованими процентами та комісією в сумі 7782,40 грн. за умови погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 64000 грн. 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на викладене, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасної сплати тіле кредиту, відсотків, що призвело до виникнення у неї перед позивачем заборгованості, яка обґрунтована позивачем та доведена відповідними доказами, а відповідачкою на спростування цього належних доказів не надано, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що з відповідачки слід стягнути заборгованість на користь позивача 64000 грн., з яких: 12800 грн. - заборгованість за кредитом; 51200 грн. - заборгованість за нарахованими процентами.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. (а.с. 1)
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про електронну комерцію», Законом України "Про електронні довірчі послуги", Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. ст. 207, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 626, 628, 629, 639, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263- 265 ЦПК України, суд, - 
ухвалив:

Позов задовольнити в повному обсязі. 
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", місцезнаходження якого: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 38548598, заборгованість за кредитним договором № 1526-0761 від 15.03.2025 в розмірі 64000 грн. (шістдесят чотири тисячі гривен), з яких: 12800 грн. - заборгованість за кредитом; 51200 грн. - заборгованість за нарахованими процентами.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" судовий збір в сумі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Повне рішення складено 25.03.2026.

Суддя Л.А. Штифурко