ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/23875/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року (суддя А.О. Коренев) у справі № 160/23875/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просила:
- визнати протиправним рішення Головного Управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області № 046050025177 від 23.06.2025 щодо відмови в призначенні пенсії за віком позивачці;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати позивачці до стажу роботи періоди роботи: з 20.07.1983 по 01.10.1986 року; з 01.02.1988 по 09.05.1994 року; з 01.12.1994 по 01.04.1997 року; з 10.04.1997 по 04.01.1998 року; з 04.05.1998 по 31.12.1998 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком позивачці починаючи з 02.06.2025 року, врахувавши весь стаж роботи. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на позивачку не може бути покладено відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей. Позивачка вважає, що спірне рішення пенсійного органу є протиправним та обмежує право позивачки на пенсію і належний соціальний захист. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 046150018281 від 16.07.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком позивачці;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачці до стажу роботи періоди роботи з 20.07.1983 згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1983 року та повторно розглянути заяву позивачки від 08.07.2025 року про призначення пенсії за віком. 
Судом першої інстанції зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж 
роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Суд зауважив, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.
Суд вказав, що самі лише формальні неточності у документах, в тому числі записи, оформлені неналежним чином, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Суд зазначив, що відсутність інформації про звільнення з роботи в архівній довідці № 3-1050-В/25-02 від 02.07.2025 та відсутність на першій сторінці трудової книжки числа та місяця дати народження позивачки, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 16.07.2025 року № 046150018281, яким позивачці було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю у останньої необхідного страхового стажу роботи - є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки така відмова є необґрунтованою, прийнятою без урахування та оцінки всіх обставин, що мають значення при прийнятті цього рішення, та передчасною.
З урахуванням ч. 1 ст. 2 КАС України та ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, а саме визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 16.07.2025 року № 046150018281 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу роботи період роботи згідно записів трудової книжки з 20.07.1983 і повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком від 08.07.2025 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що титульна сторінка трудової книжки позивачки не містить відомості, які є обов`язковими згідно інструкції №162, а саме про дату народження особи, чим спростовується факт приналежності трудової книжки позивачці. Зауважує, що позивачка доказів про підтвердження спірних періодів роботи згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 не надала. Відтак, скаржник наполягає, що спірне рішення про відмову у призначенні пенсії є правомірним, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 08 липня 2025 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №046150018281 від 16.07.2025 року позивачці відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутність необхідного страхового стажу – не менше 32 року. На обґрунтування рішення зазначено, що позивачці не враховано періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.07.1983, оскільки на титульному аркуші трудової книжки, яку надано до органів Пенсійного фонду, не зазначені обов`язкові відомості про число і місяць дати народження, період роботи з 20.07.1983 згідно з архівної довідки № 3-1050-В/25-02 від 02.07.2025, оскільки відсутня інформація про звільнення з роботи, та архівну довідку про заробітну плату № 3-1051-В/25-02 від 02.07.2025 можливо зарахувати до страхового стажу після надходження результатів зустрічної перевірки та питання призначення пенсії за віком буде розглянуто за умови подання відповідної заяви.
Не погоджуючись з рішенням №046150018281 від 16.07.2025 року, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав. 
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Згідно ст. 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу). 
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Матеріалами справи підтверджено, що спірним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 046150018281 від 16.07.2025 року позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. 
Також, згідно змісту спірного рішення, до страхового стажу позивачки не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульному аркуші трудової книжки не зазначені обов`язкові відомості про число і місяць дати народження.
Апеляційний суд з`ясував, що трудова книжка НОМЕР_1 містить відомості про трудову діяльність позивачки.
Колегія суддів вважає, що недоліки у трудовій книжці позивачки, про які вказує пенсійний орган, не впливають на зарахування певних періодів роботи позивачки, які підтверджено відомостями трудової книжки, до її страхового стажу.
Апеляційний суд звертає увагу, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Також, апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Апеляційний суд вважає, що визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивачки.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав визнати протиправним та скасувати спірне рішення пенсійного органу №046150018281 від 16.07.2025 року, адже пенсійний орган не здійснив належним чином розрахунок страхового стажу позивачки, протиправно не зарахувавши до страхового стажу період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 .
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року у справі № 160/23875/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 02.03.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров