Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2026 р. №520/30149/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «СПЕЦБУД-3» (вул. Мироносицька, буд. 30, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61002, код ЄРДПОУ 45382691) до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради (вул. Квітки-Основ`яненко, буд. 7, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61003, код ЄДРПОУ 06716538) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Приватне підприємство «СПЕЦБУД-3» , з адміністративним позовом, в якому просить суд:
1. Визнати протиправним і скасувати Рішення Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень від 13.11.2025 №127м (A3759058278877758758) за результатами розгляду заяви ПП «СПЕЦБУД-3» від 03.11.2025.
2. Зобов`язати Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради видати ПП «СПЕЦБУД-3» містобудівні умови та обмеження щодо реконструкції нежитлової будівлі літ. "А-1" під багатоквартирний житловий будинок за адресою м. Харків, вул. Мироносицька, 30.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ПП «СПЕЦБУД-3» засобами порталу Дія звернулося до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради із заявою від 03.11.2025 на видачу містобудівних умов та обмежень щодо реконструкції нежитлової, долучиши до заяви повний пакет документів. Однак Рішенням від 13.11.2025 №127м відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень з підстав неподання визначених частиною третьою статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень, а саме викопіювання з топографо-геодезичного плану в масштабі 1:2000, яке відповідає ситуації на місцевості.
Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки разом із Заявою ним надавалось викопіювання з топографогеодезичного плану М 1:2000, яке попередньо наданого відповідачем позивачу для отримання містобудівних умов і обмежень. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 у вказаній адміністративній справі відкрито спрощене провадження. 
Відповідач, Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради , подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Виходом на місцевість, співробітником Департаменту встановлено невідповідність наданого викопіювання з топографічного плану М1:2000 м. Харкова ситуації на місцевості, а саме відсутність частини будівлі літ. «А-1» по вул. Мироносицький, 30 у м. Харкові, яка підлягає реконструкції. Зазначає, що подане Позивачем викопіювання є недостовірним та неповним, оскільки на ньому відсутня частина будівлі літ. «А-1», яка фактично існує на земельній ділянці та є безпосереднім об`єктом запланованої реконструкції.
На думку відповідача, така невідповідність між поданим документом і реальним станом місцевості свідчить про наявність недостовірних відомостей у поданих документах, що є прямою та імперативною підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень відповідно до пункту 2 частини 4 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відсутність частини існуючої будівлі на плані унеможливлює коректне визначення ключових планувальних та архітектурних параметрів (відступи від червоних ліній, меж земельної ділянки, щільність забудови, вплив на інженерні мережі та сусідні об`єкти), що могло б призвести до порушення вимог державних будівельних норм та принципів безпеки будівництва.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на їх обґрунтованість та доведеність.
Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.
Судом з матеріалів справи встановлено, що 30.07.2025 ПП «СПЕЦБУД-3» звернувся до Департаменту з заявою щодо надання викопіювання з топографічного плану М 1:2000.
Листом від 29.08.2025 № 20/0/606-25 Службою містобудівного кадастру міста Харкова Департаменту було надано викопіювання з наявних в Департаменті топографічних планів М 1:2000.
03.11.2025 ПП «СПЕЦБУД-3» за використанням порталу diia.gov.ua звернулися до Департаменту із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень. 
До заяви було додано: копію документа, що посвідчує право власності чи користування об`єктом нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, викопіювання з топографогеодезичного плану М 1:2000.
Рішенням Департаменту від 13.11.2025 № 127м (А3759058278877758758) було відмовлено ПП «СПЕЦБУД-3» у видачі містобудівних умов та обмежень, у зв`язку з тим, що в наданому пакеті документів відсутнє викопіюванням топографо- геодезичного плану в масштабі 1:2000, яке відповідає ситуації та місцевості.
Вважаючи, рішення Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень від 13.11.2025 №127м протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини третьої статті 24 Закону України Про місцеве самоврядування від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 1 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI) встановлено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.
Відповідно до статті 6 Закону № 3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.
Статтею 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що до уповноважених органів містобудування та архітектури належать: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань архітектури; структурні підрозділи обласних, районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій з питань архітектури; виконавчі органи сільських, селищних, міських рад з питань архітектури.
Частинами другою та третьою статті 8 Закону № 3038-VI встановлено, що планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.
Згідно з положеннями статті 26 Закону № 3038-VI передбачено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
У частині п`ятій статті 26 Закону № 3038-VI визначено, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
Відповідно до частини 1 статті 29 Закону № 3038-VI основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.
Отже, містобудівні умови та обмеження є складовою вихідних даних, отримання яких є необхідною умовою для набуття власниками земельних ділянок або землекористувачами права на забудову земельної ділянки. Містобудівні умови та обмеження є видом містобудівної документації та визначають комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва, дотримання яких є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудівної діяльності.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.08.2018 у справі 445/765/16-а, від 27.02.2019 у справі №809/721/18, від 10.10.2019 у справі №260/1499/18, від 20.02.2020 у справі №813/52/13-а.
Згідно з частиною 1 статті 29 Закону № 3038-VI основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3)завдання на проектування.
У відповідності до частини 3 статті 29 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; 4) витяг із Державного земельного кадастру.
Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.
Відповідно до частини 6 статті 29 Закону № 3038-VI надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.
Відповідно до частини 4 статті 29 Закону № 3038-VI підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що уповноважений державний орган з питань містобудування може відмовити у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, зокрема, у разі неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень.
Судом встановлено, що Рішенням Департаменту від 13.11.2025 № 127м (А3759058278877758758) відмовлено ПП «СПЕЦБУД-3» у видачі містобудівних умов та обмежень на підставі частини 4 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень.
Матеріалами справи підтверджується, що ПП «СПЕЦБУД-3» до заяви були додані: копія документа, що посвідчує право власності чи користування об`єктом нерухомого майна, розташованим на земельній ділянці; викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.
Разом із тим, надане позивачем викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000 Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради визнаний недостовірним та неповним, оскільки він відповідає ситуації на місцевості.
Обґрунтовуючи правомірність прийнятого рішення відповідачем вказано, що виходом на місцевість, співробітником Департаменту встановлено невідповідність наданого викопіювання з топографічного плану М1:2000 м. Харкова ситуації на місцевості, а саме відсутність частини будівлі літ. «А-1» по вул. Мироносицький, 30 у м. Харкові, яка підлягає реконструкції.
Подане Позивачем викопіювання є недостовірним та неповним, оскільки на ньому відсутня частина будівлі літ. «А-1», яка фактично існує на земельній ділянці та є безпосереднім об`єктом запланованої реконструкції.
На думку відповідача, така невідповідність між поданим документом і реальним станом місцевості свідчить про наявність недостовірних відомостей у поданих документах, що є прямою та імперативною підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень відповідно до пункту 2 частини 4 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність» матеріали топографо-геодезичних і картографічних робіт, прийняті на облік до Державного картографо-геодезичного фонду України, є офіційними, а відповідно до пункту 17 Положення про Державний реєстр географічних назв, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2006 № 622, унормовані географічні назви, що зареєстровані або обліковуються в Державному реєстрі, є офіційними і підлягають обов`язковому використанню органами державної влади та органами місцевого самоврядування у межах здійснення їх повноважень в офіційних документах, Державному земельному кадастрі, містобудівному кадастрі, інших кадастрах природних ресурсів і реєстрах, базах даних, а також офіційних каталогах, довідниках, словниках і переліках географічних назв, виданих та/або оприлюднених ними в Інтернеті).
Відповідно до пункту 1 Розділу І Порядку топографічної зйомки у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 17.04.2025 № 1675 (далі - Порядок топографічної зйомки) топографічний план це великомасштабне картографічне зображення на площині в ортогональній проекції обмеженої частини місцевості, у якому не враховується кривизна земної поверхні. Продукція топографічної зйомки є результатом виконання топографічної зйомки: топографічні плани, ортофотоплани, цифрові моделі місцевості тощо.
Відповідно до пункту 4 Розділу І Порядку топографічної зйомки виконання топографічної зйомки здійснюється з використанням цифрових методів, технічних засобів, геоінформаційних систем і технологій, що забезпечують необхідну точність вимірювань, отримання якісних, актуальних та достовірних геодезичних, топографічних і картографічних матеріалів, даних та продукції відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та нормативно-технічної документації у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності.
Статтею 5-1 Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність» передбачено вимоги до професійної підготовки та кадрового забезпечення у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності.
Відповідно до статті 34 Закону України «Про землеустрій» топографо-геодезичні та картографічні роботи проводяться з метою створення і своєчасного поновлення планово-картографічної основи при здійсненні землеустрою в порядку, визначеному Законом України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність».
Судом встановлено, що в результаті ракетного обстрілу 01.03.2022 відбулося пряме попадання ракети в будівлю літ. «А-1» по вул. Мироносицький, 30, що призвело до часткового руйнування будівлі, що підтверджується наступним.
Згідно протоколу огляду місця події від 12.10.2022 у кримінальному провадженні №22022220000003112 від 06.10.2022 проведено огляд будівлі, що належить ТДВ «Спецбуд-3» за адресою м. Харків, вул. Мироносицька, 30.
Оглядом встановлено, що будівля, яка є об`єктом огляду, являє собою 1-поверхову будівлю з цокольним поверхом загальною площею 324,8 кв.м. 
Приміщення цокольного і першого поверхів, які умовно позначені цифрами 1-5 на схемі, повністю зруйновані: перекриття повністю зруйновані, відбувся обвал конструкцій, часткове руйнування сходів, зруйновані зовнішні стіни. Через потрапляння снаряду відбулося пошкодження фундаменту будівлі.
Таким чином, стверджувана відсутність частини будівлі літ. «А-1» по вул. Мироносицький, 30, спричинена ракетним обстрілом.
Зазначене підтверджується архівними супутниковими знімками, а саме – за 25.05.2021, на якому видно будівлю літ. «А-1» в цілісності; за 20.05.2022, на якому вже видно наслідки потрапляння ракети і знищення частини будівлі літ. «А-1».
Таким чином, відсутність частини будівлі літ. «А-1» є наслідком збройної агресії, і саме на відновлення будівлі шляхом реконструкції спрямовані дії позивача.
Натомість, суд зазначає, що попри видиму відсутність стін у частини будівлі, фундамент будівлі зберігся під площею всієї будівлі, що видно як на наданому відповідачем знімку.
Крім того, запис про право власності на нежитлову будівлю літ. "А-1" за ПП «СПЕЦБУД-3» не припинено.
Виключно власник майна може ініціювати питання про внесення запису про припинення права власності до ДРП. Тобто тільки власник має право на звернення із заявою про державну реєстрацію припинення права власності на нерухомість у зв`язку з її знищенням. Звернення до державного реєстратора інших осіб, які не є власниками об`єкта, буде порушенням права власника на мирне володіння майном.
Умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно з вимогами статті 349 ЦК є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідна заява власника майна про внесення запису до ДРП.
Відповідну заяву ПП «СПЕЦБУД-3» не подавало, а тому залишається власником будівлі літ. "А-1" в її первісних, повних параметрах. Частина будівлі літ. "А-1" не зникла, навіть якщо фактично її частково знищено. ПП «СПЕЦБУД-3», як власник, має безумовне право на відновлення пошкодженої внаслідок обстрілу будівлі.
Судом враховано, що надане позивачем викопіювання з топографогеодезичного плану М 1:2000, попередньо отримане позивачем від відповідача на заяву із зазначеною метою – для отримання містобудівних умов і обмежень.
Видача викопіювання з топографогеодезичного плану М 1:2000 відповідачем здійснена 29.08.2025 року, тобто вже після знищення частини будівлі літ. «А-1» за адресою м. Харків, вул. Мироносицька, 30 , яке відбулось 01.03.2022 року. 
Суд визнає, що заперечення відповідачем достовірності власно виданого документа є очевидно непослідовним і порушує принцип «належного урядування».
При цьому посилання відповідача, що у разі виявлення невідповідностей заявник зобов`язаний замовити нову топографогеодезичну зйомку, суд вважає необґрунтованими, скільки ні Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», ні будь- який інший нормативно правовий акт не зобов`язує позивача перевіряти видані відповідачем викопіювання на предмет достовірності, і тим більше замовляти нову топографогеодезичну зйомку.
Щодо доводів відповідача, що відсутність частини існуючої будівлі на плані унеможливлює коректне визначення ключових планувальних та архітектурних параметрів (відступи від червоних ліній, меж земельної ділянки, щільність забудови, вплив на інженерні мережі та сусідні об`єкти), що могло б призвести до порушення вимог державних будівельних норм та принципів безпеки будівництва, суд вважає необґрунтованим, оскільки згідно поданої позивачем заяви містобудівні умови передбачається отримати для реконструкції нежитлової будівлі літ "А-1" в межах існуючого фундаменту.
Тобто, відступи від червоних ліній, меж земельної ділянки, щільність забудови, залишаться незмінними, саме такими, які вже має існуюча і належна позивачу будівля літ "А-1" в межах її первісного, зазначеного на плані фундаменту, навіть з врахуванням фактичної відсутності стін у частини будівлі в результаті руйнування.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про визнання протиправним і скасувати Рішення Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень від 13.11.2025 №127м (A3759058278877758758) за результатами розгляду заяви ПП «СПЕЦБУД-3» від 03.11.2025.
Щодо вимоги про зобов`язання Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради видати ПП «СПЕЦБУД-3» містобудівні умови та обмеження щодо реконструкції нежитлової будівлі літ. "А-1" під багатоквартирний житловий будинок за адресою м. Харків, вул. Мироносицька, 30, суд зазначає наступне.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. 
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). 
Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. 
Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом справ. 
Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Таким чином адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення. 
Отже, вищевказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню. 
З урахуванням вищевикладеного та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради повторно розглянути заяву Приватного підприємства «СПЕЦБУД-3» від 03.11.2025 про видачі містобудівних умов та обмежень щодо реконструкції нежитлової будівлі літ. "А-1" під багатоквартирний житловий будинок за адресою м. Харків, вул. Мироносицька, 30, з урахуванням правової оцінки, наведеної у цьому рішенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. 
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства «СПЕЦБУД-3» вул. Мироносицька, буд. 30, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61002, код ЄРДПОУ 45382691) до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради (вул. Квітки-Основ`яненко, буд. 7, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61003, код ЄДРПОУ 06716538) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати Рішення Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень від 13.11.2025 №127м (A3759058278877758758) за результатами розгляду заяви Приватного підприємства «СПЕЦБУД-3» від 03.11.2025.
Зобов`язати Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради повторно розглянути заяву Приватного підприємства «СПЕЦБУД-3» від 03.11.2025 про видачі містобудівних умов та обмежень щодо реконструкції нежитлової будівлі літ. "А-1" під багатоквартирний житловий будинок за адресою м. Харків, вул. Мироносицька, 30, з урахуванням правової оцінки, наведеної у цьому рішенні.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 06716538) витрати по сплаті судового збору на користь Приватного підприємства «СПЕЦБУД-3» ( код ЄРДПОУ 45382691) в яастині задоволення позовних вимог у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя Бідонько А.В.