ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"02" квітня 2026 р. Cправа № 902/142/26  

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,
за участю секретаря судового засідання Соболєва В.А.,
представниці позивача - Залокоцької В.Д.,
у відсутності представника відповідача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи
за позовом: Фермерського господарства "Слобідське" (вул. Черешнева, 39, село Клекотина, Жмеринський район, Вінницька область, 23525) 
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Іноверс Груп" (вул. Праведників світу, 10, м. Вінниця, 21036) 
про стягнення 497194,43 грн,

В С Т А Н О В И В : 

На розгляд Господарського суду Вінницької області в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява Фермерського господарства "Слобідське" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Іноверс Груп" 497194,43 грн.
В обґрунтування заявленого позову позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки від 01.01.2025 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару, внаслідок чого Фермерським господарством "Слобідське" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Іноверс Груп" 497194,43 грн, з яких: 491911 грн - основного боргу; 4426,89 грн - пені та 856,54 грн - 3% річних.
Ухвалою суду від 09.02.2026 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/142/26 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.03.2026. Зазначеною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.
Ухвала про відкриття провадження у справі доставлена 10.02.2026 як позивачу, так і відповідачу до Електронних кабінетів ЄСІТС, про що в матеріалах справи містяться відповідні довідки.
За результатами слухання справи 10.03.2026 суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 02.04.2026 о 09:30 год., про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.
У судове засідання з розгляду справи по суті з`явилася представниця позивача, яка заявлений позов підтримала у повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав та обставин.
Повідомлений належним чином відповідач про дату, час та місце розгляду справи (шляхом доставки ухвали від 13.03.2026 до Електронного кабінету ЄСІТС) правом участі у судовому засіданні не скористався.
У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.
За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
01.01.2025 між Фермерським господарством "Слобідське" (Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Іноверс Груп" (Покупець, відповідач) укладено Договір поставки (Договір), відповідно до п. 1.2. якого на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність Покупця товар власного виробництва - молочну сировину (Товар), а Покупець - прийняти та оплатити її.
Згідно із п. 5.4. Договору розрахунки між сторонами за поставлений Товар здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів з рахунку Покупця на рахунок Постачальника, що вказані в даному Договорі в національній валюті України - гривні, один раз на тиждень із відтермінуванням платежу, при якому відразу після оплати у встановлений день тижня сума заборгованості Покупця перед Постачальником за поставлений Товар не перевищуватиме суму, еквівалентну 7 (семи) - денній поставці молочної сировини на підставі спеціалізованих товарних накладних на перевезення молочної сировини, які є невід`ємною частиною Договору. Якщо на день оплати припадає неробочий, святковий або небанківський день, оплата здійснюється у найближчий банківський день. Покупець має право врахувати суми передплати за молочну сировину, в рахунок оплати наступних партій поставок Товару. Датою оплати для Покупця вважається дата зарахування коштів на рахунок Постачальника.
Пунктом 7.7. Договору сторони погодили, що в разі прострочення оплати поставленого Товару Покупець, на письмову вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого Товару за кожен день прострочення оплати.
Договір вважається укладеним і набирає чинності після його підписання із скріпленням печатками Сторін, та діє з дати укладання, зазначений на першій сторінці, до "31" грудня 2025 року. У випадку, якщо чинність Договору закінчилася, а сторони продовжують відносини щодо поставки Товару, то Договір вважається продовженим до закінчення поточного року, в якому ці відносини продовжені (п.10.5. Договору).
На виконання умов Договору 31.12.2025 та 07.01.2026 позивач передав, а відповідач отримав Товар на загальну суму 1915526,2 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями обопільно підписаних та скріплених печатками видаткових накладних: № 83 від 31.12.2025 на суму 1577660,40 грн з ПДВ та № 1 від 07.01.2026 на суму 337865,80 грн з ПДВ.
Факт здійснення господарських операцій з поставки товару за вищевказаними видатковими накладними підтверджується відповідними ТТН та зареєстрованими позивачем у ЄРПН податковими накладними. 
Поряд з цим з урахуванням здійснених відповідачем проплат, основний борг Товариства з обмеженою відповідальністю "Іноверс Груп" на користь Фермерського господарства "Слобідське" склав 491911 грн відповідно до обопільно підписаного та скріпленого печатками сторін Акта звірки за період січня 2026 року.
Несплата Товариством з обмеженою відповідальністю "Іноверс Груп" 491911 грн вартості поставленого за Договором Товару слугувала підставою для звернення Фермерського господарства "Слобідське" із відповідним позовом до суду про стягнення з відповідача 491911 грн - основного боргу; 4426,89 грн - пені та 856,54 грн - 3% річних.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України (ЦК України), враховуючи укладений між сторонами Договір №135 від 16.02.2022.
Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).
Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.
В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Оскільки Договором строку оплати поставленого товару не визначено, то застосуванню в даному випадку підлягають приписи ч. 1 ст. 692 ЦК України, відповідно до якої покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відтак прострочення зобов`язання відповідача щодо оплати вартості отриманого Товару виникло за фактом його прийняття за кожною видатковою накладною.
Факт поставки Товару за Договором підтверджується в сукупності первинними документами - видатковими накладними, актом звірки взаємних розрахунків, а також фактом відображення проведених господарських операцій у податковому обліку.
Доказів погашення заборгованості у заявленій позивачем сумі 491911 грн на дату прийняття рішення матеріали справи не містять. Водночас підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу (постанови ВС КГС від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17 та від 21.12.2020 у справі №916/499/20).
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення 491911 грн основного боргу у повному обсязі.
Окрім основного боргу, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Іноверс Груп" 4426,89 грн - пені та 856,54 грн - 3% річних, нарахованих внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.
Згідно із п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.
У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За приписами ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Згідно із п. 6.2. Договору сторони дійшли згоди, що в разі прострочення оплати поставленого Товару Покупець, на письмову вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого Товару за кожен день прострочення оплати.
Дослідивши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" (за період прострочення з 08.01.2026 до 02.02.2026 на суму 154045,2 грн та з 15.01.2026 до 02.02.2026 на суму 337 865,8 грн), судом встановлено, що розрахунок позивача не перевищує розрахунку суду. 
Отже, позов в частині стягнення з відповідача 4426,89 грн - пені та 856,54 грн - 3% річних підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.
Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду відзиву, доказів в спростування позовних вимог чи доказів погашення заборгованості. Водночас суд враховує позицію, викладену у постанові КГС ВС від 08.06.2022 у справі №913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати заборгованості, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.
За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, то витрати позивача на сплату судового збору покладаються на відповідача в сумі 5966,34 грн. При обрахунку ставки судового збору відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" застосовано коефіцієнт пониження 0,8, оскільки позовну заяву подано в електронній формі в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Іноверс Груп" (вул. Праведників світу, 10, м. Вінниця, 21036, код ЄДРПОУ 42934080) на користь Фермерського господарства "Слобідське" (вул. Черешнева, 39, село Клекотина, Жмеринський район, Вінницька область, 23525, код ЄДРПОУ 32349791) 491911 грн - основного боргу; 4426,89 грн - пені; 856,54 грн - 3% річних та 5966,34 грн - витрат на сплату судового збору.
3. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
4. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи до Електронних кабінетів ЄСІТС.

Повне рішення складено 13 квітня 2026 р.

Суддя А.А. Тварковський  

віддрук. прим.:
1 - до справи.