ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/741/25  Номер провадження 22-ц/814/651/26	Головуючий у 1-й інстанції Михайлюк О. І.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду
цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2025 року (повний текст рішення складено 13 серпня 2025 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому прохало стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 575050344 від 15 лютого 2022 року в розмірі 26116,20 грн, а також понесені судові витрати.
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 15 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №575050344 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2Z33G. 
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі -ТОВ «Таліон Плюс») укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №575050344 від 15 лютого 2022 року. 
27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») було укладено Договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №575050344 від 15 лютого 2022 року. 
29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №575050344 від 15 лютого 2022 року.
Короткий зміст рішень суду першої інстанції 
Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2025 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. 
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 575050344 від 15 лютого 2022 року від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс».
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2025 року не погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохає суд скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 575050344 від 15 лютого 2022 року у розмірі 26116,20 грн.
Також просив стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 12056,00 грн а саме: судовий збір у розмірі 6056,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн понесені в суді першої інстанції.
Позиція учасників справи
Узагальнені доводи, наведені в апеляційній скарзі 
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження укладення договору та перерахування коштів, а також переходу права вимоги за договором факторингу.
Акцентує увагу, що договір факторингу № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року.
Зауважує, що фактичне відступлення прав вимоги не обмежується моментом укладення кредитного чи факторингового договору, а здійснюється на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.
Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Щодо розгляду справи без виклику сторін
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Враховуючи, що ціна позову становить 26116,20 грн та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, статтю 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження. 
Встановлені обставини справи
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №575050344 згідно якого позичальник отримав кредит у вигляді Кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів (а.с.12 -28).
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 575050344 від 15 лютого 2022 року. (а.с.44-47).
27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 575050344 від 15 лютого 2022 року (а.с.69-72).
29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26116,20 грн, з яких: 22000,00 грн - заборгованість по тілу кредита, 4116,20 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями.
Згідно листа АТ «Універсал Банк» надійшов №БТ/Е-8276-Л від 11 липня 2025 року за період з 15 лютого 2022 року по 20 лютого 2022 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , було зарахування коштів в сумі 22000,00 грн Номер телефону НОМЕР_2 був фінансовим номером телефону за платіжною карткою № НОМЕР_3 , та знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ). Повний номер рахунку маска-картки № НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), НОМЕР_6 .
Позиція апеляційного суду 
Щодо оскарженого рішення
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Згідно положень статей 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
В обґрунтування заявлених позовних вимог на підтвердження переходу до позивача права вимоги за договором договору кредитної лінії № №575050344 позивачем надано:
- договір факторингу № 28/1118-1 від 28 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» та додаткові угоди до нього № 19 від 28 листопада 2018 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року; витяг з реєстру прав вимоги № 175 від 05 травня 2022 року де під номером 24004 мається інформація про перехід права вимоги за кредитним договором відповідача, акт звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2022 року зі сплати фінансування за реєстром прав вимоги № 175 від 05 травня 2025 року, протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги № 175 від 05 травня 2025 року;
- договір факторингу від 5 серпня 2020 року № 27/0524-01 від 27 травня 2024 року, укладений між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон плюс», витяг з реєстру прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року, де під номером 16197 мається інформація про перехід права вимоги за кредитним договором відповідача; 
- договір факторингу від 29 травня 2025 року № 29/05/25-Е, укладений між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс»; витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, де під номером 4519 мається інформація про перехід права вимоги за кредитним договором відповідача.
У пункті 1.4. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» визначено, що право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Аналогічні умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».
Тобто, за умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 575050344 від 15 лютого 2022 року, оскільки підписання реєстру права вимоги № 175 відбулося у 05 травня 2025 року, тобто після укладення кредитного договору.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вказав, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 575050344 від 15 лютого 2022 року від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки позивач посилається на договір факторингу, який був укладений з Первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2018 року, тоді як кредитний договір № 575050344 був укладений 15 лютого 2022 року, з даним висновком не може погодитися суд апеляційної інстанції з наступних підстав.
Договір факторингу № 28/1118-1 від 28 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» неодноразово продовжувався додатковими угодами до 31 грудня 2024 року.
Поряд з іншим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 07 січня 2026 року у справі № 727/2790/25, «апеляційний суд врахував, що майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу. Майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення», тобто майбутня вимога також може бути предметом договору факторингу.
В той час з витяг з реєстру прав вимоги № 175 від 05 травня 2022 року вбачається, що перехід права вимоги за договором з ОСОБА_1 відбувся вже після його укладення, отже суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, щодо недоведеності переходу права вимоги до позивача.
Так, в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання реєстру прав вимоги акту прийому-передачі реєстру.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції встановивши, що внаслідок послідовного укладення договорів факторингу права вимоги за договором між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 за кредитним договором № 575050344 від 15 лютого 2022 року перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ФК «ЕЙС» приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції
Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що позивач у позовній заяві просив стягнути, крім іншого витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в апеляційній скарзі позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 6000,00 грн.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до позову було подано до суду: копію договору про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року укладеного між адвокатським бюро «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» в особі керуючого - Тараненка А.І. та ТОВ «ФК «ЕЙС»; протокол погодження вартості послуг до договору про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року; додаткову угоду № 25770721932 до договору про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року від 30 травня 2025 року, відповідно до якої адвокатське бюро надало позивачу послуги з питань, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 575050344 від 15 лютого 2022 року укладеними з ОСОБА_1 ; копію акту прийому-передачі наданих послуг від 29 травня 2025 року за договором про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року на загальну суму 7000,00 грн.
Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції становить 7000,00 грн, що згідно з акту приймання-передачі наданих послуг складається з: 1) складання позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» до позичальника, яким є ОСОБА_1 за кредитним договором № 575050344 від 15 лютого 2022 року 2 год - 5000,00 грн; 2) вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є ОСОБА_1 за кредитним договором № 575050344 від 15 лютого 2022 року 2 год - 1000,00 грн; 3) підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 575050344 від 15 лютого 2022 року на рахунок позичальника яким є ОСОБА_1 1 год - 500,00 грн; 4) підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 575050344 від 15 лютого 2022 року на рахунок позичальника яким є ОСОБА_1 1 год - 500,00 грн.
Також матеріали справи містять в собі копію ордера на надання правничої (правової) допомоги позивачу адвокатом Тараненком А.І.
Додатково слід зауважити, що позовна заява з долученими до неї додатками була направлена відповідачу засобами поштового зв`язку.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19.
У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18-ц зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
При вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд апеляційної інстанції враховує, що зазначена справа є не надто складною. Виключних обставин, що потребували значного часу на її підготовку не наведено.
Суд апеляційної інстанції беручи до уваги, що сам позивач в апеляційній скарзі прийшов до переконання, що саме 6000,00 грн витрат на професійну допомогу в суді першої інстанції, замість 7000,00 грн заявлених в позовній заяві йому буде достатньо та враховуючи критерії розумності та необхідності, а також відсутності заперечень з приводу заявленого позивачем розміру судових витрат приходить до висновку про їх задоволення саме в розмірі 6000,00 грн, як було вказано в апеляційній скарзі.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, відповідно, рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2025 року підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 575050344 від 15 лютого 2022 року в розмірі 26116,20 грн.
Щодо судових витрат 
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено повністю то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову - 2422,40 грн та за подачу апеляційної скарги - 3633,60 грн.

Керуючись статтями 137, 141, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - задовольнити.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2025 року - скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 26116,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2422,40 грн та за подачу апеляційної скарги - 3633,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» кошти на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 6000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2026 року.

Головуючий       В.П. Пікуль

Судді         Т.В. Одринська

О.О. Панченко