Справа № 346/1125/26 
Провадження № 2-а/346/36/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 р.	м. Коломия Коломийський міськрайонний суд  Івано - Франківської області	

у складі головуючого судді Яремин М.П.
з участю секретаря Урбанович І.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , подану адвокатом Паламарчук Оленою Анатоліївною, до Головного управління Національної поліції у Львівській області, інспектора Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Солука Мар`яна Івановича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-
в с т а н о в и в:
свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою від 14.12.2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 190 грн. В даній постанові вказано, що 14.12.2025 року о 23:07 год. в м. Самбір, по вул. Івана-Франка, 24, Львівської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Acura», модель “MDX”, номерний знак « НОМЕР_1 », з номерним знаком, що був належним чином неосвітлений в темну пору доби, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м, чим порушив п. 2.9 “ в ” ПДР України. Згідно з постановою власником автомобіля є ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 .
З даною постановою позивач не погоджується, вважає її безпідставною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.
Позивач вказує, що в його користуванні та власності не перебуває вказаний транспортний засіб, із власником автомобіля він не знайомий. Крім того, на 14.12.2025 року, ні після цього в м. Самбір він не був, а вказаного дня перебував вдома в м. Коломия Івано-Франківської області. Таким чином, вказане адміністративне правопорушення позивач об`єктивно вчинити не міг і сталась помилка у особистих даних особи порушника, що призвело до безпідставного притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Оскаржувану постанову позивачу вручено не було та про її наявність він дізнався після отримання 25.02.2026 року через портал “ Дія ” повідомлення про відкриття виконавчого провадження №8349085. Тому представник позивача просить поновити процесуальний строк звернення з даним позовом, скасувати оскаржувану постанову, а також стягнути на користь позивача судові витрати, які складаються із 665,60 грн. сплаченого судового збору.
Відповідач ОСОБА_3 правом подачі відзиву не скористався.
23.03.2026 року представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Львівській області І. Улей надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що екіпаж на службовому автомобілі в складі інспекторів ВРППІ Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Солука М.І. та Петришина Р.1. 14.12.2025 року 23:07 год., патрулюючи м. Самбір, виявили автомобіль марки «ACURA MDX», номерний знак “ НОМЕР_1 ”, у якого в умовах недостатньої видимості був неосвітлений номерний знак, чим порушено вимоги п. 2.9 “ в ” ПДР України. Після зупинки вище вказаного транспортного засобу водієві повідомлено причину зупинки відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» та вимогу пред`явити відповідні документи згідно з п.2.1 «а,б,г» ПДР України, на що він погодився. Останньому було повідомлено про розгляд адміністративної справи та оголошено зміст ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, ст.268, 289, 288, 307, 308, 251, 252 КУпАП. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, копію якої водій отримав на місці зупинки. Крім цього, під час перегляду відео з нагрудних камер працівників поліції встановлено, що жодних протиправних дій зі сторони працівників поліції не виявлено. Тому просить в задоволенні позову відмовити (а.с. 31-33).
30.03.2026 року представник позивача, адвокат Паламарчук О.А. через систему “ Електронний суд ” подала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач обґрунтовує його не порушенням працівниками поліції вимог Закону України “ Про Національну поліцію ”, а тим, що таке правопорушення ним не вчинялось, оскільки в день та час складання оскаржуваної постанови, яка містить його особисті дані (прізвище, ім`я по батькові, РНОКПП) він перебував у м. Коломия. За таких обставин, працівники поліції належним чином не встановили особу порушника, що призвело до безпідставного притягнення позивача до адміністративної відповідальності. До відзиву додано DVD-R диск, на якому, як зазначає представник відповідача, містяться файли відеозапису. Однак, під час ознайомлення зі змістом даного диску виявлено відсутність на ньому будь-яких файлів. Просить в задоволенні вимог, викладених у відзиві, відмовити.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.03.2026 року відкрито спрощене позовне провадження в даній справі, без повідомлення (виклику) сторін.
У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з частиною 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6344810 від 14.12.2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП. В цій постанові вказано, що 14.12.2025 року о 23:07 год. в м. Самбір, по вул. Івана-Франка, 24, Львівської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Acura», модель “MDX”, номерний знак « НОМЕР_1 », з номерним знаком, що був належним чином неосвітлений в темну пору доби, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м, чим порушив п. 2.9 “ в ” ПДР України (а.с. 16-17). В графі “ Особа, щодо якої розглядається справа ” вказано “ ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , посвідчення водія “ НОМЕР_2 ”, а в графі “ транспортний засіб ( марка, модель, реєстраційний номер, належність ” - “ «ACURA MDX», “ НОМЕР_1 ”, ОСОБА_2 ”.
25.02.2026 року старшим державним виконавцем Самбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Присліпською Г.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 80349085 щодо виконання постанови ЕНА №6344810, виданої 14.12.2025 року Самбірським ВП ГУНП в Львівській області, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , штрафу в розмірі 2 380 грн. та виконавчого збору в розмірі 238 грн. ( а.с. 19-20).
Відповідно до даних паспорта громадянина України прізвище, ім`я та по батькові позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Коломия Івано-Франківської області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , дата реєстрації 06.09.2011 року; згідно з даними відповіді з Державного демографічного реєстру місце проживання його зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , дата реєстрації 18.08.2017 року (а.с.11-14, 27).
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Згідно з п. 2.9 “в” ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
В п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Як встановлено ч. 1, 3 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Положеннями ч. 3 ст. 77 КАС України передбачено, що докази до суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до положень ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Суд звертає увагу, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Лише фіксація саме вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а не притягнення до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом у справі.
Відповідно до практики Верховного Суду приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення (постанова від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а, від 05 березня 2020 року у справі №607/7987/17).
Враховуючи вимоги ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем, як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).
Відповідно до правил ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, на відповідача покладено обов`язок доказування правомірності складення оскаржуваної постанови. 
Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури. 
Так, зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що позивачу інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУПАП, за порушення п.2.9 “ в ” ПДР України, який передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема з номерним знаком, що неосвітлений в темну пору доби, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м. Разом з тим докази, які б підтверджували те, що 14.12.2025 року о 23:07 год. позивач здійснював керування транспортним засобом, номерний знак якого не був належним чином освітлений в темну пору доби, або не можливо було визначити його символи з відстані 20 м, суду не надані. При здійсненні спроб під час розгляду справи оглянути відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, встановлено, що на диску, який долучено до відзиву на позовну заяву, відсутні будь-які файли (чистий диск). Будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення саме позивачем порушення правил дорожнього руху, не надано.
Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем вказаний обов`язок не виконано і не спростовано доводів позивача про неправомірність винесення оскаржуваної постанови.
У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Позивачу слід поновити строк для звернення до суду з позовом, оскільки про наявність постанови він дізнався тільки після відкриття виконавчого провадження 25.02.2026 року і її копію отримав шляхом доступу до матеріалів виконавчого провадження, що підтверджується матеріалами справи, долученими до позову.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 665,60 грн., що стверджується відповідною квитанцією від 10.11.2025 року (а.с. 9), які відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Львівській області.
Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн., суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат належить: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, за змістом ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 5 ст. 134 КАС України.
Як встановлено судом, 02.03.2026 року між адвокатом Паламарчук О.А. та позивачем укладено договір-доручення №80 про надання правової допомоги, згідно з п. 1 якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар ( винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, передбачених даним договором ( а.с. 46-51 ). Відповідно до п. 3.1 договору вартість наданих послуг адвокат визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання правничої допомоги. Оплата наданих послуг адвокатом за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт.
Згідно з описом послуг, адвокатом Паламарчук О.А. в адміністративній справі за позовом про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності надано ОСОБА_1 наступні послуги: ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження – 500 грн.; складання позовної заяви – 2 500 грн. ( а.с. 21 ). 
Вартість робіт в сумі 3 000 грн. вказана у рахунку на оплату №80/01 від 04.03.2026 року (надання правової допомоги ( складання позовної заяви про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ) та у платіжній інструкції від 04.03.2026 року ( а.с. 22, 23 ). 
Разом з тим, на переконання суду, заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 3 000 грн. є необґрунтованим та неспівмірним із складністю справи (суть спору й характер спірних правовідносин, незначні кількість та обсяг зібраних та доданих до позовної заяви доказів, а також незначний обсяг документів, що підлягав вивченню у даній справі), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт в даній справі (складання позовної заяви та заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження). Оскільки вказаний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу є дещо завищеним, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та з обставин даної справи, вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат до 2 000 грн. 
На підставі наведеного, та ст.ст. 251, 252, 280, 289 КУпАП, керуючись ст.ст. 12, 19-20, 72-77, 121, 132, 134, 139, ч. 4 ст.229, ст.ст. 244-246, 255, 286 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
поновити процесуальний строк для звернення з даним позовом.
Позов задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6344810 від 14.12.2025 року, винесену інспектором Самбірського районного відділу поліції Солуком Мар`яном Івановичем, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , уродженця та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , 2 000 (дві тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу та 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок сплаченого судового збору.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , уродженець та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 . 
Відповідачі: 
Інспектора Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Солук Мар`ян Іванович, м. Самбір, вул. Степана Бандери, 4, Львівської області.
Головне управління Національної поліції у Львівській області, 79007, м. Львів, вул. Генерала Григоренка, 3, код ЄДРПОУ 40108833.
Повний текст рішення складено 13 квітня 2026 року. 
Суддя: 	Яремин М. П.