Дата документу 19.03.2026	Справа № 554/16735/25	
 	Провадження № 2/554/631/2026	

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
(З А О Ч Н Е )

19 березня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді - Савченко Л.І.
при секретарі – Титаренко Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач ТДВ «Страхова Група «Оберіг» 24.11.2025 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому прохав стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ «Страхова Група «Оберіг» суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 19000,00 грн., штрафні санкції, а саме: інфляційні втрати, пеню та три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з дати подання позову до суду включно до дати ухвалення судового рішення, розрахунок яких необхідно здійснити судом, судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7300,00 грн.
В обґрунтування позову вказав, що 22.02.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю Renault Logan, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 та RENAULT
LOGAN, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. В судовому порядку відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таким чином було встановлено факт, що відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу Renault Logan, державний номер НОМЕР_1 , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-218135400. ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило обчислення суми належної до виплати в якості відшкодування Позивачем шкоди третій особі за полісом страхування №EP-218135400 у зв`язку з пошкодженнями внаслідок ДТП транспортного засобу RENAULT LOGAN, державний номер НОМЕР_3 . За полісом страхування №EP-218135400 було передбачено суму франшизи (за ризиком нанесенню шкоди майну третіх осіб - 3200,00 грн.), яку було утримано з кінцевого розміру страхового відшкодування до виплати. Належний кінцевий розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи до виплати склав 19000,00 грн. Позивач, на виконання полісу страхування №EP-218135400, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування з метою відшкодування шкоди третій особі за пошкодження транспортного засобу RENAULT LOGAN, державний номер НОМЕР_3 , здійснив виплату відповідного страхового відшкодування в сумі 19000,00 грн. Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків, встановлених Законом № 1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» на підставі п.п. «в» п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону № 1961-IV, отримало право звернутися до відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розмірі виплаченого страхового відшкодування.
Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, пені та трьох відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов`язань повернуто позивачу. Відкрито провадження у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
У судове засідання представник позивача ТДВ «Страхова Група «Оберіг» Войціховський А.В. не з`явився, у позовній заяві прохав розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.8).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення, які повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням про судове засідання згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України (а.с.43-44, 49-50), про причини неявки суд не повідомив.
Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом установлено, що між ТДВ «Страхова група «Оберіг» та ОСОБА_2 28.11.2023 р. укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу EP-218135400, яким застрахований транспортний засіб Renault Logan, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 . Згідно умов полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну – 160 000 гривень, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320 000 гривень (а.с.12).
Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня 2024 року у справі № 554/2261/24 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124,122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення відповідно до ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 3400 грн. на користь держави. Згідно вказаної постанови 22 лютого 2024 року приблизно о 08 годин 45 хвилин ОСОБА_1 , по вул. Європейська, 9, у м. Полтаві, керуючи транспортним засобом RENAULT LOGAN, н. з.  НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці виконання свого маневру та скоїв зіткнення з транспортним засобом RENAULT LOGAN, н. з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався позаду, залишивши місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 12.1, п. 13.3, п. 2.10а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. (а.с.10-11).
Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Верховний Суд у своїй постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 320/4938/17 наголосив, що преюдиційність грунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , транспортний засіб RENAULT OGAN, н. з. НОМЕР_5 , належить ОСОБА_3 (а.с. 13-14).
22 березня 2024 року ОСОБА_3 подано до ТДВ «Страхова група «Оберіг» заяву про виплату страхового відшкодування в узгодженому розмірі 19000 гривень (а.с. 13).
ТДВ «Страхова група «Оберіг» було складено страховий акт № 48514/1 від 09.04 2024 року на суму страхового відшкодування у розмірі 19000 гривень та дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 22.02.2024 року о 08 год 45 хв в м. Полтава по вул. Європейська,9 визнано страховим випадком (зв.а.с.16).
09 квітня 2024 року ТДВ «Страхова група «Оберіг» перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 19000 гривень, що підтверджується копією платіжної інструкції № 8785 (а.с. 35).
За приписами частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, зокрема транспортним засобом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє таким транспортним засобом, якщо не доведе відсутність своєї вини.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, у разі взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода відшкодовується на загальних підставах, а саме винною особою.
Отже, за загальним правилом цивільного законодавства шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла.
Разом з тим, законодавством України передбачено спеціальний механізм відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шляхом страхування цивільно-правової відповідальності.
Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, чинним на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи за шкоду, заподіяну третій особі.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум зобов`язаний відшкодувати оцінену шкоду, заподіяну майну потерпілої особи.
Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з його відновлювальним ремонтом з урахуванням фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу потерпілої особи було завдано механічних пошкоджень, характер та обсяг яких підтверджується актом огляду транспортного засобу (дефектною відомістю) (а.с.14-15) та ремонтною калькуляцією, складеною у спеціалізованій програмі, які містять деталізований перелік пошкоджених вузлів і деталей (а.с.15 зворот).
На підставі зазначених документів ТДВ «СГ «Оберіг»», як страховик, здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі, що підтверджується платіжними документами, наявними в матеріалах справи.
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до пункту «в» частини 38.1.1 статті 38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Судом встановлено, що відповідач, як винуватець ДТП, керував транспортним засобом, у зв`язку з чим шкода потерпілому була відшкодована страховиком, а позивач отримав право на стягнення з відповідача сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, на підставі пункту «в» частини 38.1.1 статті 38 Закону № 1961-IV.
Таким чином, після виплати страхового відшкодування у ТДВ «СГ «Оберіг»» виникло право регресної вимоги до відповідача, як особи, винної у заподіянні шкоди та такої, що не виконала обов`язок щодо страхування своєї цивільно-правової відповідальності.
Доказів того, що відповідач в добровільному порядку відшкодував позивачу суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу матеріали справи не містять, а тому позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СГ «Оберіг»» 19 000 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2025 р., попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу на суму 7 300 грн., копію акту прийому–передачі наданих послуг № 48514/1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2025 р. на суму 7 300 грн.(а.с.17-20).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 р. у справі 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»).
Враховуючи вищевикладене, складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, що не є значним, розмір задоволених позовних вимог, розгляд справи без участі сторін, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 гривень відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з ОСОБА_1 .. 
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 422 грн. 40 коп., відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 280 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 19 000 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», місцезнаходження: вул. Васильківська, буд. 14, м. Київ, 03040, код ЄДРПОУ 39433769,
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Суддя           Л.І. Савченко