Справа № 183/917/26
№ 2-о/183/11/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши в порядку окремого провадження в залі судових засідань Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про:
- встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження – м. Зимогір`я, Слав`яносербський район, Ворошиловоградська область, місце смерті – м. Луганськ, Луганська область, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть,
в с т а н о в и в:
07 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 , адвокат Литвин Олена Володимирівна, звернулась до суду з цією заявою, переданою головуючому судді 11 лютого 2026 року.
В обґрунтування заяви посилається на те, що заявник перебувала у родинних стосунках з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкав з нею за однією адресою – АДРЕСА_1 , та приходиться їй чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу НОМЕР_1 від 30 липня 1988 року, виданого відділом реєстрації актів громадського стану м. Красний Луч Ворошиловоградської області. Чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у лікарні, а саме у так названої: «державній установі луганська республіканська клінічна лікарня «луганської народної республіки», розташованої в м. Луганськ. Причиною смерті став інфаркт головного мозку. Лікарське свідоцтво про смерть серія 43 № 201250786 від 24 листопада 2025 року на померлого ОСОБА_2 видано так названою: державною установою луганська республіканська клінична лікарня «луганської народної республіки», довідка про смерть № С-01419 видана так названим: слав`яносербським районним відділом запису актів цивільного стану міністерства юстиції «луганської народної республіки», що видані медичними закладами, органами реєстрації та іншими незаконними органами (установами), які знаходяться на території тимчасово непідконтрольній державній владі України.
Посилаючись на п. 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (в редакції Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 26 серпня 2022 року № 193) представник заявника вказує, що отримати документи, що підтверджують факт смерті за зразками чинного законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть у позасудовому порядку не є можливим.
Наголошуючи на листі-роз`ясненні Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (лист від 22 квітня 2021 року № 985/0/208-21), ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» вказує, що встановлення факту смерті в судовому порядку необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу — свідоцтва про смерть, згідно з чинним законодавством України. Внесення до Реєстру запису про смерть та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину та інші.
Також у заяві представник заявника підтвердила, що в заявника наявні оригінали доказів, копії яких додано до заяви. На підтвердження доводів заяви щодо смерті особи, додала до неї засвідчені власним електронним цифровим підписом копії, в тому числі: оригінал документу з назвою мовою оригіналу: «справка о смерти № С-01419», вказаного в додатках до заяви під назвою «Довідка про смерть.pdf»; оригінал документу з назвою мовою оригіналу: «медицинское свидетельство о смерти серія 43 № 201250786», вказаного в додатках до заяви під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
Постановленою суддею ухвалою від 11 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку окремого провадження, зобов`язано заявника або її представника надати суду для огляду в судовому засіданні оригінали документів, копії яких долучені до заяви, а саме: «довідку про смерть № С-01419 від 26 листопада 2025 року»; «медичне свідоцтво про смерть серії 43 № 201250786 від 24 листопада 2025 року».
12 лютого 2026 року від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника та заявника.
Постановленою судом ухвалою від 12 лютого 2026 року зобов`язано ОСОБА_1 або її представника, адвоката Литвин Олену Володимирівну надати Самарівському міськрайонному суду Дніпропетровської області не пізніше п`яти днів з дня отримання копії ухвали суду: оригінал документу з назвою мовою оригіналу: «справка о смерти № С-01419», вказаного в додатках до заяви під назвою «Довідка про смерть.pdf»; оригінал документу з назвою мовою оригіналу: «медицинское свидетельство о смерти серія 43 № 201250786», вказаного в додатках до заяви під назвою: «Медичне свідоцтво про смерть.pdf». Розгляд справи відкладено для надання оригіналів доказів.
12 лютого 2026 року до суду представником заявника подано клопотання, у якому представник просить прийняти до розгляду копії письмових доказів, долучених до матеріалів справи; врахувати неможливість подання оригіналів документів з причин перебування заявника на тимчасово окупованій території України; розглянути справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Представником повідомлено, що на даний час заявник перебуває на тимчасово окупованій території України. Оригінали відповідних документів знаходяться у заявника та об`єктивно не можуть бути подані до суду або передані представникові у зв`язку з обмеженням пересування та існуючими безпековими ризиками. Представникові заявника були надані копії відповідних документів в електронному вигляді, які і були подані до суду разом з заявою.
24 лютого 2026 року представником заявника подано клопотання, у якому представник просить: визнати поважними причини неможливості подання оригіналів документів, витребуваних ухвалою суду від 12 лютого 2026 року; звільнити заявника від обов`язку їх подання з огляду на об`єктивну неможливість виконання ухвали суду; розглянути справу за наявними у матеріалах справи копіями документів та іншими допустимими доказами. В обґрунтування клопотання зазначає, що подання зазначених оригіналів документів є об`єктивно неможливим, оскільки вони перебувають на тимчасово окупованій території України, доступ до якої відсутній, а їх передача на підконтрольну територію України є фактично неможливою з міркувань безпеки та з причин, що не залежать від волі заявника та її представника.
В судове засідання заявник не з`явилась, 24 лютого 2026 року від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника та заявника.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.
Неявка заявника та представника заінтересованої особи, з урахуванням заяви, поданої на виконання ухвали суду не перешкоджає розгляду справи на підставі поданих доказів.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд висновує таке.
За ч. 1 – 3 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
При цьому, згідно з ч. 1 – 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
За ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
За ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Представник заявника, яка є адвокатом, на підтвердження вимог заяви про встановлення факту смерті, доводячи факт смерті ОСОБА_2 , додала до заяви копії письмових доказів з назвами: «Довідка про смерть.pdf»; «Медичне свідоцтво про смерть.pdf», засвідчивши їх власним електронним підписом у системі ЕСІТС «Електронний суд» та у заяві вказала, що оригінали знаходяться у заявника.
Після того, як судом поставлено під сумнів відповідність доданих до заяви копій оригіналам та витребувано оригінали доказів ухвалами від 11 та 12 лютого 2026 року, представник заявника, яка є адвокатом та яка зобов`язана дотримуватися правил адвокатської етики, вказала, що оригінали доказів, які витребував на огляд в судовому засіданні суд та вірність копій яких посвідчено представником власним підписом – знаходяться у заявника на тимчасово непідконтрольній Україні території, існують у представника лише у копіях, не можуть бути надані на огляд суду. Тобто – фактично просила суд визнати вірність копій їх оригіналам, які, засвідчивши своїм підписом, сама-ж не перевіряла, прийнявши на віру їх доказову цінність та розглянути справу лише на підставі копій, не перевіряючи оригінали. Інших доказів, крім указаних в заяві та копії яких надані нею без перевірки їх оригіналами, суду не надала. 
За таких обставин судом установлено, що у заявника відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази, що підтверджують факт, про встановлення якого просить заявник (смерті ОСОБА_2 ), якими, окрім документів, передбачених «Намібійськими винятками», зокрема, але не виключно, можуть бути: фотографії; свідчення; відеозаписи; тощо. В той час, як надані представником заявника копії доказів викликають сумнів щодо реальності існування їх в оригіналах, а відтак – фізичної реальності фактів, які вони нібито підтверджують. Отже, за результатами розгляду справи суд висновує, що подані представником заявника копії доказів не можуть братися судом до уваги в силу ч. 7 ст. 95 ЦПК України й в задоволені заяви належить відмовити через її необґрунтованість.
Інші копії доказів, долучені представником заявника на підтвердження фактів сімейних відносин заявника та ОСОБА_2 , анкетних даних ОСОБА_2 , вірність яких засвідчена електронним підписом адвоката, суд не досліджує з підстав обґрунтованих сумнівів щодо їх достовірності та допустимості, можливості перевірки їх оригіналів.
Також судом, ураховуючи положення ч. 2, 3 ст. 294 ЦПК України, з огляду на повідомлені представником заявника обставини щодо перебування заявника на тимчасово непідконтрольній Україні території встановлена неможливість витребування та збирання необхідних доказів за власною ініціативою. Більш того, суд ураховує й те, що заявник, її представник, яка є адвокатом, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, що позбавляє суд, незважаючи на зазначення цього у відповідних ухвалах, усно в судовому засіданні роз`яснити наслідки не вчинення процесуальних дій.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 6-10, 12, 76-81, 89, 95, 258-259, 263-268, 272, 273, 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
у задоволенні заяви ОСОБА_1 – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду в повному обсязі складене та підписане 26 лютого 2026 року.

Учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП вказаний НОМЕР_2 ; місце реєстрації вказане за адресою:   АДРЕСА_1 ;
заінтересована особа – Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код в ЄДРПОУ 26125532; місцезнаходження за адресою: м. Київ, пр-т Червоної Калини, буд. 15-а.

Суддя         Д. О. Парфьонов