ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року	Львів	Справа № 140/5546/25 пров. № А/857/32093/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Носа С.П., 
суддів Ільчишин Н.В., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі №140/5546/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-

суддя у І інстанції Лозовський О.А.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Луцьк,
дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – відповідач, ГУПФУ у Волинській області), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі – третя особа, ГУ ПФУ у Вінницькій області) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 07.03.2025 №025050007058; зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 15.08.1985 по 01.09.1994 та з 01.09.1994 по 23.08.1999; нарахувати та виплати грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткування.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 2025 року позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду як одержувач пенсії за віком. 28.02.2025 ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення та виплату грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до територіального органу пенсійного фонду України, після чого в порядку екстериторіальності дана заява була розглянута ГУ ПФУ у Волинській області, рішенням якого від 07.03.2025 №025050007058 позивачу відмовлено у проведенні нарахування грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав відсутності необхідного спеціального стажу. Позивач не погоджується з прийнятим рішенням та зазначає, що вона має такий спеціальний пільговий педагогічний стаж, що стало підставою для звернення до суду з позовом.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року адміністративний позов було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 07.03.2025 №025050007058 про відмову в перерахунку пенсії.
Зобов`язано відповідача нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши періоди роботи з 15.08.1985 по 01.09.1994 та з 01.09.1994 по 23.08.1999 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII.
В задоволенні решти позовних вимог відмолено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ПФУ у Волинській області, який у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції помилково не враховано те, що відповідач не міг зарахувати спірні періоди роботи до страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки за результатами розгляду наданої заявницею довідки №32 від 27.02.2025, виданої опорним закладом «Соболівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Соболівської сільської ради» страховий стаж, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати становить 25 років 04 місяці 01 день. Довідка про перейменування закладу відсутня.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
27.02.2025 ОСОБА_2 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою щодо виплати грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування».
Заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Волинській області, рішенням якого від 07.03.2025 №025050007058 позивачу відмовлено у проведенні нарахування грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав відсутності необхідного спеціального стажу та зазначено, що за результатами розгляду наданої заявницею довідки №32 від 27.02.2025, виданої опорним закладом «Соболівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Соболівської сільської ради» страховий стаж, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати становить 25 років 04 місяці 01 день. Довідка про перейменування закладу відсутня.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, ОСОБА_2 звернулася з цим позовом до адміністративного суду.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2023 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV).
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Окрім того статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено призначення трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку
Пунктом 7-1 розділ XV “Прикінцеві положення” Закону №1058-IV визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 за №1191 (далі - Порядок №1191).
Пунктом 1 Порядку №1191 визначено умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років"(далі – Перелік №909).
Пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Отже, для отримання права на виплату грошової допомоги при призначенні пенсії за віком в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення особа має відповідати таким критеріям: 1) на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа має працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; 2) наявність для жінок страхового стажу не менше 30 років на таких посадах; 3) будь-який з видів пенсії раніше не призначався.
Згідно з пунктом 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону №1058-IV, станом на день її призначення.
Відповідно до пункту 7 Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Аналізуючи наведені норми права, апеляційний суд зазначає, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі №234/13835/17, в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
За обставин цієї справи позивачці відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги у зв`язку з тим, що страховий стаж позивачки на дату досягнення пенсійного віку відповідно до пунктів “е” - “ж” статті 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII “Про пенсійне забезпечення” становить 25 років 04 місяці 01 день. 
Разом з тим апеляційним судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачка працювала, зокрема, з 15.08.1985 по 01.09.1994 на посаді вчителя початкових класів СШ №4 Кагульського ГОРОНО (запис №1, №2); з 01.09.1994 по 23.08.1999 - на посаді вихователя групи подовженого дня та вчителя початкових класів СШ №4 (перейменовано на СШ №5 ім. Рахманінова) (запис №3, №4).
Як зазначені посади (вчитель, вихователь), так і заклади, в яких працювала позивач (загально-освітній навчальний заклад) передбачені Переліком №909.
Отже, вказані періоди роботи позивача належить до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та відповідно надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV.
Таким чином апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що позивачка має право на виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.
При цьому, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції, що належним, повним і ефективним способом захисту і відновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 15.08.1985 по 01.09.1994 та з 01.09.1994 по 23.08.1999 та нарахувати і виплатити їй одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі №140/5546/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська