Справа № 420/16918/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Свиди Л.І.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання неправомірним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.05.2025 року за №951370835391 про відмову перерахунку виплат щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області №1933/25-вих від 28.04.2025 року «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» в розмірі 88% від суми 204390 грн., зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління судової адміністрації в Одеській області за №1933/25-вих від 28.04.2025 року «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» в розмірі 88% від суддівської винагороди в розмірі 204390 грн., починаючи з 01.01.2024 року.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву.
Позов обґрунтований позивачем тим, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 року по справі №420/2565/25 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Одеській області видано позивачу довідку №1933/25-вих від 28.04.2025 року «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» станом на 01.01.2024 року. Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі нової довідки. Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянувши заяву позивача за принципом екстериторіальності прийняло рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії №951370835391 від 23.05.2025 року. Позивач не погодився із правомірністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у перерахунку його пенсії та звернувся до суду із цим позовом.
З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді після 18.02.2020 року не проводилось. За вказаних обставин позивач не має права на перерахунок довічного грошового утримання суддям, про що позивачу повідомлено рішенням про відмову в перерахунку пенсії від 23.05.2025 року №951370835391 правомірно винесеним Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області. Іншого чинним законодавством не передбачено. Крім того, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється або на підставі списків, згідно яких відповідні органи видають довідки про суддівську винагороду працюючого судді/довідки про винагороду працюючого судді Конституційного Суду України за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди/винагороди судді Конституційного Суду України, що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, для кожного судді, зазначеного в списку, або за зверненням судді у відставці шляхом подання до пенсійного органу заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці, видану компетентним органом. Аналогічну правову позицію виклав Третій апеляційний адміністративний суд у своїй постанові по справі № 340/8515/23 від 14 лютого 2024 року та П`ятий апеляційний адміністративний суд в постанові по справі №420/30320/23 від 02.04.2024. Таким чином, з прийняттям Законів №№1082-ІХ, №1928-ІХ, №2710-ІХ, №3460-ІХ зміни зазнав не розмір суддівської винагороди, а розрахункова величина. Відповідач також зазначив про те, що зазначені норми є прямими, чіткими, зрозумілими, такими, які не містить плутанини чи будь-якої двозначності, більш того, законодавець їх відтворював чотири рази поспіль у 2021, 2022, 2023 та 2024 роках. Зазначене вказує на те, що диференціація прожиткового мінімуму для окремих випадків, зокрема для визнання базового посадового окладу судді була не випадковістю, помилкою чи неузгодженістю законодавця, а його усвідомленим вибором. Положення статті 7 Законів №1082-ІХ, №1928-ІХ, №2710-ІХ, №3460-ІХ якими визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення розміру посадового окладу судді з 1 січня відповідного року у розмірі 2102 гривні є чинними, не конституційним не визнавались та не скасовувались, а звідси підлягали та підлягають виконанню. Вказані обставини можуть призвести до порушення принципу справедливості. Як зазначив Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 року №3-рп/2003, «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відзив на позовну заяву до суду не надійшов.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 є суддею у відставці Приморського районного суду м. Одеси відповідно постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 08.09.2016 року за № 1515-VIII.
Позивач відрахований зі штату Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку із звільненням у відставку 20 жовтня 2016 року згідно наказу №24-ос/с від 20 жовтня 2016 року.
Управлінням Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси позивачу надано повідомлення № 6703 від 17 листопада 2016 року, в якому зазначено, що при вирішенні питання про призначення довічного грошового утримання судді у відставці, довічне грошове утримання призначено в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі №521/1891/17, визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Малиновському м. Одеси, якими ОСОБА_1 перерахований суддівський стаж на посаді судді, а також призначено довічне грошове утримання, як судді у відставці, в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді замість 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету імені І.І. Мечнікова за період з 1 вересня 1975 року по 20 червня 1980 року, що становить 2 роки 5 місяців 4 днів; період роботи на посаді слідчого, а саме: з 17 жовтня 1980 року по 01 листопада 1982 року - слідчим по ДТП СУ УВС Одеського Міськвиконкому; 01 листопада 1982 року по 25 травня 1987 року слідчим СВ Маліновського Райвиконкому м. Одеси; з 25 травня 1987 року по 10 вересня 1990 року заступником начальника СВ Приморського Райвиконкому м. Одеси; 10 вересня 1990 року по 24 червня 1999 року старшим слідчим СВ по ДТП ОМВС України в Одеській області та період роботи на посаді судді Жовтневого та Приморського районних суддів м. Одеси у період з 18 грудня 2000 року по 20 жовтня 2016 року, як особі, яка має стаж роботи станом на 20 жовтня 2016 року 42 роки 3 місяці 5 днів, встановивши розмір посадового окладу, з якого необхідно обчислювати довічне грошове утримання судді у відставці 30400 (тридцять тисяч чотириста) гривень, в тому числі: 16000 гривень - оклад судді; 80% або 12800 гривень - доплата за вислугу років за наявності стажу роботи більше 35 років; 10% або 1600 гривень - за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Малиновському м. Одеси перерахувати та виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, виходячи з заробітної плати розміром 30400 грн., відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області від 02.02.2017 року №5-312/17, починаючи з 21.10.2016 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
28 квітня 2025 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області позивачу видана нова довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №1933/25-вих про те, що станом на 01 січня 2024 року його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 204390 грн., в тому числі: посадовий оклад 113550 грн., доплата за вислугу років (80%) 90840 грн.
15 травня 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про проведення перерахунку розміру його довічного грошового утримання, як судді у відставці Приморського районного суду м. Одеси на з 01 січня 2024 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 28 квітня 2025 року №1933/25-вих.
Розглянувши заяву позивача за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 23.05.2025 року №951370835391 «Про відмову в проведенні перерахунку пенсії».
В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.05.2025 року №951370835391 зазначено про те, що пунктом 1 розділу ІV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.02.2023 року №7-2) передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону №1402 органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання. Відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону №1402 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання здійснюється у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Про наявність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (зміну розміру складових суддівської винагороди працюючого судді) Пенсійний фонд України повідомляється, зокрема, Верховним Судом у місячний строк з дня виникнення таких підстав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 135 Закону №1402 базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду – 30 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду – 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня -2102 грн. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 грн. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня -2102 грн. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня -2102 грн. Отже, базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного суду в порівнянні з минулим роком не змінився. Таким чином, на даний час підстави для перерахунку у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди заявнику згідно заяви №2606 від 15.05.2025 року та наданої довідки відсутні. 
Позивач не погодився із правомірністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.05.2025 року №951370835391 «Про відмову в проведенні перерахунку пенсії» та звернувся до суду із цим позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Пункт 1 частини другої ст. 92 Конституції України передбачає, що виключно законами України встановлюються, зокрема, Державний бюджет України.
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України Закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, а також форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.
Питання виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці врегульоване ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частиною четвертою якого встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.
Таким чином, Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» для визначення базового розміру посадового окладу судді передбачена спеціальна розрахункова величина, розмір якої становить 2102 грн.
Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.
Визначені Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їхнього статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Конституційний Суд України неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018).
30 вересня 2016 року набрали чинності зміни, внесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким, зокрема, статтю 130 Основного Закону викладено в новій редакції, текст якої зазначено, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що «розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій».
Питання визначення розміру суддівської винагороди врегульовано ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в його преамбулі), є законом про судоустрій в розумінні частини другої статті 130 Конституції України), зокрема, пунктом 1 частини третьої якої визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.
Відповідно до ст. 1, 2, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.
Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються з метою, зокрема, визначення механізму реалізації соціальних прав та державних соціальних гарантій громадян, визначених Конституцією України.
Базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового обслуговування, соціального захисту, культури, охорони здоров`я та освіти.
Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.
Зазначеною нормою Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.
Статтею 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Слід зазначити, що Законом України «Про прожитковий мінімум» не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». Вказаним законом судді не віднесені до окремої соціальної чи демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
При цьому, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» разом із встановленням на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн. був введений такий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2102 грн.
Варто зазначити, що зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди, а також в Закон України «Про прожитковий мінімум» щодо визначення розміру прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, немає.
Водночас Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Суд наголошує, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.
На такі аспекти при підготовці, прийнятті та введенні в дію закону про Держбюджет звертав увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.
Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги повинен братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Зазначена конституційна гарантія незалежності суддів не може зазнавати змін без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, тобто суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року (3028 грн.) на іншу розрахункову величину, яка Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.), на підставі абзацу 5 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», є протиправною.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2024 року у справі № 580/2522/24, від 13 листопада 2024 року у справі №200/1707/24, від 20 лютого 2025 року у справі № 420/3716/24.
Крім того, суд зазначає, що постановою від 12 вересня 2025 року №19 Пленум Верховного Суду, керуючись статтею 150 Конституції України, статтями 7, 50- 52 Закону України «Про Конституційний Суд України», пунктом 5 частини другої статті 36, пунктом 5 частини другої статті 46 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постановив звернутися до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», яким встановлено розмір прожиткового мінімуму 2102 гривні для цілей визначення посадового окладу судді.
Звертаючись до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», яким встановлено розмір прожиткового мінімуму 2102 гривні, для цілей визначення посадового окладу судді Пленум Верховного Суду виходив з того, що наявні підстави стверджувати, що суддівська винагорода (та щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці) відповідно до Конституції і законів України, міжнародних актів є складовими статусу судді; є гарантією здійснення судочинства незалежним, неупередженим, безстороннім і справедливим судом; поширюється на усіх суддів; такі гарантії є однаковими і не залежать від жодних умов (віку, стажу, посади, юрисдикції суду тощо). Тобто матеріальне забезпечення суддів (суддів у відставці) захищено від зменшення або скасування.
Гарантії незалежності суддів (в частині матеріального забезпечення) повинні бути забезпечені не як матеріальне забезпечення людини, а як особи, що займає посаду судді і здійснює судочинство та є представником судової влади, і при цьому має гарантію такого забезпечення незалежно від впливу як інших складових державної влади, так і інших представників судової влади (голови суду, інших суддів, органів, що відповідають за формування судової влади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо).
Приймаючи Закон України «Про Державний бюджет на 2025 рік» в частині, що визначає прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102 грн., законодавець фактично встановив інший (менший) розмір винагороди судді, тим самим звузив гарантії незалежності суддів, що суперечить приписам частини першої статті 126 Конституції України.
Згідно висновків Верховного Суду у постанові від 17 лютого 2026 року у справі №200/2309/25 колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17 листопада 2025 року у справі №520/32171/24, у якій викладено правовий висновок про те, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 грн. відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та, відповідно, що з 01 січня 2024 року не відбулась зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а отже відсутні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачці як судді у відставці та сформувати такий: у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди, розрахунок якої здійснюється на основі прожиткового мінімуму, у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання; для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік та, відповідно, у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області, відмовляючи позивачу як судді у відставці в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, на тій підставі, що станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму, який застосовується для обрахунку посадового окладу судді місцевого суду не змінювався, діяло необґрунтовано та всупереч вимог частини другої статті 130 Конституції України і частини третьою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Враховуючи вищевикладені обставини, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.05.2025 року №951370835391 «Про відмову в проведенні перерахунку пенсії» є протиправним та підлягає скасуванню.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у справі №420/11197/24 встановлено право ОСОБА_1 на отримання щомісячного довічного грошового утримання виходячи з показника 88% суддівської винагороди.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно висновків Верховного Суду у постанові Верховного Суду у справі №500/1216/23 від 08 лютого 2024 року дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Враховуючи протиправність оскаржуваного рішення, у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління судової адміністрації в Одеській області за №1933/25-вих від 28.04.2025 року «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» в розмірі 88% від суддівської винагороди в розмірі 204390 грн., починаючи з 01.01.2024 року.
При цьому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки в цій частині позовних вимог зобов`язано здійснити перерахунок Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.05.2025 року №951370835391 «Про відмову в проведенні перерахунку пенсії», зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління судової адміністрації в Одеській області за №1933/25-вих від 28.04.2025 року «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» в розмірі 88% від суддівської винагороди в розмірі 204390 грн., починаючи з 01.01.2024 року, а в іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання неправомірним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.05.2025 року за №951370835391 про відмову перерахунку виплат щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області №1933/25-вих від 28.04.2025 року «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» в розмірі 88% від суми 204390 грн., зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління судової адміністрації в Одеській області за №1933/25-вих від 28.04.2025 року «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» в розмірі 88% від суддівської винагороди в розмірі 204390 грн., починаючи з 01.01.2024 року
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.05.2025 року №951370835391 «Про відмову в проведенні перерахунку пенсії».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління судової адміністрації в Одеській області за №1933/25-вих від 28.04.2025 року «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» в розмірі 88% від суддівської винагороди в розмірі 204390 грн., починаючи з 01.01.2024 року, з урахуванням виплачених сум.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА