П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 565/1000/24
Провадження № 22-ц/4815/109/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В.
секретар судового засідання – Пиляй І. С.

учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 , 
заінтересована особа – Виконавчий комітет Вараської міської ради Рівненської області, 
заінтересована особа – Вараська міська військова адміністрація Рівненської області, 
заінтересована особа – Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Мудрака Олександра Сергійовича на рішення Вараського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2025 року у складі судді Зейкана І.Ю., присяжних Троцковець О.А. та Ткачук М.І., ухвалене в м. Вараш Рівненської області, повний текст рішення складено 11 вересня 2025 року, 

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Вараської міської ради Рівненської області, Вараська міська військова адміністрація Рівненської області, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна. Свою заяву обґрунтовував тим, що його мати ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад та потребує стороннього догляду та допомоги. В зв`язку з цим, матір заявника ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря-психіатра КНП ВМР «Вараська багатопрофільна лікарня» та потребує встановлення опіки. При цьому, з плином часу стан її психічного здоров`я не покращується, а навпаки погіршується. Просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ), недієздатною та встановити над нею опіку, призначити опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Вараського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку с.Циково, Покровського району, Дніпропетровської області, та встановлено над нею опіку. В задоволенні інших вимог заяви відмовлено. Встановлено строк дії рішення в частині визнання недієздатною ОСОБА_2 в 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями законодавства, яке визначає встановлення опіки та піклування з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки та обґрунтоване тими обставинами справи, підтвердженими належним і достатніми доказами, які вказують, що ОСОБА_2 через наявний хронічний стійкий психічний розлад позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує опіки. Судом також взято до уваги, що подання органу опіки та піклування про призначення чоловіка призивного віку опікуном недієздатного має бути належно мотивоване, а воно містить лише посилання на обставини, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за однією адресою із ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та ним як майбутнім опікуном забезпечено відповідні побутові умови для проживання підопічної, догляд та лікування здійснюються на належному рівні. Разом з тим, заявник ОСОБА_1 проходить військову службу та безпосередньо виконує обов`язки за місцем несення служби, реалізація його права бути опікуном недієздатної матері можлива лише за умови звільнення з військової служби. Перебування заявника на військовій службі з урахуванням відсутності вихідних днів та можливості щоденно та регулярно відвідувати особу, яка позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також потребує постійного стороннього догляду, унеможливлює фактичне виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна.

Вважаючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної матері незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, його представник – адвокат Мудрак Олександр Сергійович оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що суд обмежився аналізом статусу ОСОБА_1 як військовослужбовця та графіку служби, але не дослідив і не оцінив, що ОСОБА_1 проживає разом з підопічною – його матір`ю, ОСОБА_2 , має належні побутові умови, і фактично здійснював і здійснює її догляд. Додає, що суд, при цьому не встановив, чи можливо призначення кількох опікунів відповідно до ст. 63ч. 5 ЦК України, що прямо передбачає таку можливість у випадках, коли один із опікунів не може постійно бути з підопічною, і не з`ясував, чи можуть інші члени сім`ї або орган опіки бути співопікунами, що забезпечить баланс між службою та належним захистом матері. Зазначає, що місцевий суд помилково визнав недоведеним фактичний догляд ОСОБА_1 за матір`ю, хоча в матеріалах справи наявні як акт перевірки умов життя, складений органом опіки, який підтверджує наявність належних умов і фактичне здійснення догляду, так і позитивний висновок органу опіки та піклування від 07.06.2024 № 99 про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном, а також реєстрація та проживання разом із матір`ю. Вважає, що суд безпідставно поставив під сумнів ці документи, але не навів переконливих мотивів, чому не прийняв їх до уваги. Додає, що суд неправильно визначив правовідносини, оскільки дійшов висновку, що можливість бути опікуном для ОСОБА_1 виникне лише після звільнення з військової
Служби, однак такий висновок суперечить ст. 63 ч. 5 ЦК України, яка дозволяє військову службу є обмеженням доступу до правосуддя. Зауважує, що опіка включає не тільки фізичний догляд, а й правове представництво інтересів підопічної, яке ОСОБА_1 може здійснювати навіть під час служби. Покликаючись на те, що місцевий суд помилково ототожнив обов`язки опікуна з постійним фізичним доглядом за недієздатною особою, тоді як положення статті 67 ЦК України визначають, що основним змістом опіки є захист особистих і майнових прав та інтересів, просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким призначити ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 .

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Виконавчий комітет Вараської міської ради подав додаткові пояснення до справи, де підтримав свою попередню позицію, а також висновок Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Вараської міської ради, та просить задовольнити вимоги апеляційної скарги у повному обсязі, призначивши ОСОБА_1 опікуном над недієздатною матір`ю ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , згідно з висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу від 18 квітня 2024 року, потребує постійного стороннього догляду. Згідно з довідкою МСЕК серії РВН №136223 від 20.05.2008, ОСОБА_2 має другу групу інвалідності за загальним захворюванням призначену довічно, лікування у психіатра. 
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №67/25 від 07.03.2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на теперішній час виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний перебіг (F20.00 – за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), обтяженої органічним ураженням головного мозку з когнітивним дефектом (F06.7 – за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). ОСОБА_2 через наявний хронічний, стійкий психічний розлад позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 
Стаття 55 ЦК України визначає, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст.62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. 
Згідно з ч.4, 5 ст.63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів. 
Статтею 67 ЦК України визначені права та обов`язки опікуна, а саме: 1) опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток; 2) опікун має право вимагати повернення підопічного від осіб, які тримають його без законної підстави; 3) опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного; 4) опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.
Звертаючись до суду із цією заявою, ОСОБА_1 вказував, що його мати, ОСОБА_2 , страждає на хронічний стійкий психічний розлад, у зв`язку з чим перебуває на обліку у лікаря-психіатра КНП ВМР «Вараська багатопрофільна лікарня», та потребує стороннього догляду та допомоги, а тому просив призначити його опікуном матері.
Відповідно до ч. ч. 2, 4, 5 ст. 63 ЦК України, опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до п. 3.1 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом № 34/166/131/88 від 25.05.1999 року, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07.04.2022 у справі № 712/10043/20).
Наказом начальника Вараської міської військової адміністрації № 99 від 07.06.2024, затверджено Подання щодо можливості призначення опікуном ОСОБА_1 ..
Як вбачається із цього подання, орган опіки та піклування дійшов висновку щодо можливості призначення ОСОБА_1 опікуном над матір`ю ОСОБА_2 у разі визнання останньої недієздатною. 
У поданні зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за однією адресою із ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 . Згідно з актом перевірки умов життя майбутнього опікуна та умов життя особи, що потребує опіки встановлено, що майбутнім опікуном забезпечено відповідні побутові умови для проживання підопічної, догляд та лікування здійснюються на належному рівні. 
Зі змісту подання вбачається, що лише ці обставини стали підставою для висновку органу опіки та піклування про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 ..
Разом з тим, довідка Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 24.07.2025 підтверджує, що заявник перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 22.02.2010 до дня видачі довідки. Відповідно до витягу із графіку залучення ОСОБА_1 до виконання бойових завдань з охорони та оборони важливих державних об`єктів, а також об`єктів критичної інфраструктури на липень 2025 року, у заявника ОСОБА_1 відсутні у цьому місяці вихідні дні, лише шість днів він перебував у резерві. У інші дні він перебував на бойовій службі у варті та у нього був робочий день. 
Згідно пояснень заявника, він може бути залучений до роботи без вихідних протягом місяця – двох. У той же час, згідно з висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу від 18 квітня 2024 року, ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.
Встановлені обставини дають підстави для обґрунтованого сумніву про те, що на час проведення перевірки умов проживання особи, що потребує опіки, заявник ОСОБА_1 здійснює догляд за ОСОБА_2 та її лікування на належному рівні. 
Даючи оцінку поданню Органу опіки та піклування щодо доцільності призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , затвердженому наказом начальника Вараської міської військової адміністрації № 99 від 07.06.2024, апеляційний суд вважає, що воно не містить обґрунтованих висновків про те, чому саме його, а не іншу особу, необхідно призначити опікуном, та відомостей про те, чи є у недієздатної особи інші близькі родичі, які могли б виконувати обов`язки опікуна.
Верховним Судом у постанові від 07.04.2022 року у справі №712/10043/20 зазначено, що при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Саме на орган опіки та піклування покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна, та згідно з п.п. 3.3 п.3 Правила опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99 № 34/166/131/88 Зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 за N 387/3680.
Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд окрім наведеного вище, враховує наступне.
Згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається опікунам осіб, визнаних судом недієздатними.
Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України, обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого.
При цьому, на переконання суду, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи за обставин існування в останньої інших членів сім`ї, які також можуть бути опікунами.
У цій справі подання органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_1 опікуном над матір`ю ОСОБА_2 , яка потребує постійного стороннього догляду, не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які дозволяють таке призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном, відсутність заперечень проти цього з боку інших осіб.
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності та взаємозв`язку із нормами закону, що регулює спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки заявник ОСОБА_1 проходить військову службу та безпосередньо виконує обов`язки за місцем несення служби, реалізація його права бути опікуном недієздатної матері можлива лише за умови звільнення з військової служби, адже перебування заявника на військовій службі з урахуванням відсутності вихідних днів та можливості щоденно та регулярно відвідувати особу, яка позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також потребує постійного стороннього догляду, унеможливлює фактичне виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна, а відтак заява останнього не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Мудрака Олександра Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Вараського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2025 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2026 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Хилевич С. В.