ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року	справа № 380/15195/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20 березня 2025 року № 134650033009 (на заміну рішення про призначення від 28 лютого 2025 року), яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за нормами статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати період проживання та період роботи з 01.08.1989 по 11.02.1998 в зоні гарантованого добровільного відселення, що загалом становить 8 років 6 місяців 11 днів і період проживання з 01.01.1986 по 01.01.1987 в зоні посиленого радіоекологічного контролю для зменшення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на 6 років, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за нормами статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Ухвалою від 28.07.2025 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що засвідчує «Посвідчення громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи» (категорія 3) серія НОМЕР_1 , видане 04 лютого 2025 року Львівською облдержадміністрацією. 20.02.2025 позивачка звернулась до відділу обслуговування громадян № 14 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі – Закон № 796-ХІІ).
Зазначену заяву за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та прийняло рішення № 134650033009 від 20.03.2025 (на заміну рішення про призначення від 28.02.2025 року) про відмову в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, оскільки початкова величина зниження пенсійного віку відсутня, факт проживання/роботи заявниці в зоні гарантованого добровільного відселення підтверджено в період з 01.08.1989 по 26.04.1996, що становить 06 років 08 місяців 11 днів (03 роки 05 місяців на 01.01.1993), право на призначення пенсії за віком згідно ст.55 Закону №796 заявниця набуде у віці 57 років.
Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.
Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що 20.02.2025 ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до частини 1 статті 55 Закону № 796. Пенсійна справа опрацьовувалась за принципом екстериторіальності спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
За наслідками розгляду вищезазначеної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком №134650033009 від 20.03.2025 з огляду на наступне: згідно з долученою ОСОБА_1 довідкою № 170 від 04.02.2020, виданою Полицькою с/р Володимирецького р-ну Рівненської області, в період з 02.08.1989 по 26.04.1996, остання проживала в с. Полиця Володимирецького району Рівненської області, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення та становить 06 років 08 місяців 26 днів. 
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 у період з 01.08.1989 по 11.02.1998 позивачка працювала у Полицькому дитячому садку, що становить 08 років 06 місяців 11 днів. Згідно з паспортними даними з 21.05.1996 зареєстровано місце проживання в м. Жовква Львівської області.
Факт роботи/проживання ОСОБА_1 в період з 21.05.1996 по 11.02.1998 в зоні гарантованого добровільного відселення не підтверджено. Крім того, до справи долучено довідку № 18/13/04-372/24, видану 04.07.2024 Сарненською міською радою, згідно якої в період з 01.01.1986 по 01.01.1987 позивачка була зареєстрована та постійно проживала в с. Городець Володимирецького р-ну Рівненської області, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. Пенсійний вік може бути знижений лише за однією підставою, передбаченою ст.55 Закону 796.
Стверджує, що початкова величина зниження пенсійного віку відсутня, факт проживання/роботи заявниці в зоні гарантованого добровільного відселення підтверджено в період з 01.08.1989 по 26.04.1996, що становить 06 років 08 місяців 11 днів (03 роки 05 місяців на 01.01.1993), право на призначення пенсії за віком згідно ст.55 Закону № 796 заявниця набуде у віці 57 років.
Однією із обов`язкових умов для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону №796 є постійно проживати чи постійно працювати в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3 років.
Зазначає, що право позивачки на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796 – відсутнє. Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №134650033009 від 20.03.2025 про відмову у призначенні пенсії, прийнято із дотриманням та у відповідності до норм та вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів України. Тому вважаємо, що законних підстав для визнання протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні пенсії немає.
Просить суд відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи категорії 3, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 , видане 04 лютого 2025 року Львівською облдержадміністрацією.
Позивач народилась в селі Городець Володимирського району Рівненської області, є громадянкою України, що стверджується паспортом громадянина України у вигляді книжки серії НОМЕР_3 від 24 квітня 1996 року, виданим Володимирським РВ УМВС України в Рівненській області. Вік позивача становить 55 років.
20.02.2025 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII.
Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви Позивача здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії № 134650033009 від 20 березня 2025 року (на заміну рішення про призначення від 28 лютого 2025 року) позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.
Згідно з рішенням, страховий стаж позивача становить 33 роки 07 місяців 26 днів. За доданими до заяви документами до страхового стажу зараховано всі періоди.
Відповідач своє рішення мотивував тим, що згідно з долученою довідкою № 170 від 04.02.2020, виданою Полицькою сільською радою Володимирецького району, в період з 02.08.1989 по 26.04.1996 проживала село Полиця Володимирецького району Рівненської області, що відносився до зони гарантованого добровільного відселення та становить 06 років 08 місяців 26 днів. 
Стверджує: «…відповідно до записів трудової книжки у період з 01.08.1989 по 11.02.1998 заявниця працювала у Полицькому дитячому садку, що становить 08 років 06 місяців 11 днів.
Згідно з паспортними даними з 21.05.1996 зареєстровано місце проживання в місті Жовква Львівської області. Факт роботи/проживання заявниці в період з 21.05.1996 по 11.02.1998 в зоні гарантованого добровільного відселення не підтверджено. Крім того, до справи долучено довідку № 18/13/04-372/24 видану 04.07.2024 Сарненською міською радою, згідно якої в період з 01.01.1986 по 01.01.1987 заявниця була зареєстрована та постійно проживала в селі Городець Володимирецького району Рівненської області, що відносився до зони посиленого радіологічного контролю.
В рішенні відповідачем зазначено, що оскільки початкова величина зниження пенсійного віку відсутня, факт проживання/роботи заявниці в зоні гарантованого добровільного відселення підтверджено в період з 01.08.1989 по 26.04.1996, що становить 06 років 08 місяців 11 днів (03 роки 05 місяців на 01.01.1993), право на призначення пенсії за віком згідно статті 55 Закону № 796-ХІІ заявниця набуде у віці 57 років…».
Судом встановлено, що у трудовій книжці НОМЕР_2 від 01.08.1986 року позивачки міститься наступні записи за спірний період: 
- запис № 1, 01.08.1989, прийнято на роботу завідуючої Полицького дитячого навчального закладу (наказ №420-к від 26.07.89 р.); 
- запис № 2, 31.01.1991, переведено на постійне місце роботи завідуючою дитячим садком у селі Полиці Вараського району Рівненської області (наказ №15 від 31.01.91 р.); 
- запис № 3, 11.02.1998, звільнено з роботи у зв`язку з переведенням чоловіка військовослужбовця на іншу роботу (наказ №103 від 11.02.98 р.);
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи"», село Полиці Вараського району Рівненської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
В оскаржуваному рішенні пенсійним органом зазначено, що страховий стаж позивача становить 33 роки 07 місяців 26 днів, до страхового стажу зараховано всі періоди, при цьому, не визнається період роботи/проживання позивача в період з 21.05.1996 по 11.02.1998 в зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки згідно з паспортними даними з 21.05.1996 зареєстровано місце проживання в місті Жовква Львівської області. Такі доводи пенсійного органу спростовуються записами трудової книжки серії НОМЕР_2 заведеної 01 серпня 1989 року (сторінки 2 та 3) з яких вбачається, що в період з 01.08.1989 по 11.02.1998 позивачка працювала завідуючою Полицького дитячого навчального закладу, а 11 лютого 1998 року її було звільнено з роботи в зв`язку з переведенням чоловіка військовослужбовця на інше місце роботи.
Довідкою № 18/13/04-372/24 від 04 липня 2024 року, виданою старостою Городецького старостинського округу Сарненської міської ради Рівненської області стверджено, що позивачка з 01 січня 1986 року по 01 січня 1978 року була зареєстрована та постійно проживала в селі Городець Вараського району Рівненської області, яке відносилося до 01 січня 2015 року до зони посиленого радіоекологічного контролю відповідно до Постанови № 106.
Довідкою № 239 від 30 жовтня 2024 року, виданою Вараською районною державною адміністрацією Рівненської області, позивачка з 01 серпня 1989 року по 26 квітня 1996 року була зареєстрована та проживала в селі Полиці Вараського району Рівненської області.
Не погодившись із цим рішенням, позивачка звернулась до суду.
Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частина друга статті 46 Конституції України).
Згідно з положеннями статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.
Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років; з 01.01.2020 по 31.12.2020 - не менше 27 років; з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років; з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років; з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років; з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року - не менше 31 року; з 01.01.2025 по 31.12.2025 - не менше 32 років; з 01.01.2026 по 31.12.2026 - не менше 33 років; з 01.01.2027 по 31.12.2027 - не менше 34 років; починаючи з 01.01.2028 - не менше 35 років.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно із статтею 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
Тож виходячи зі змісту статті 16 Основного Закону обов`язок держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу зумовлює надання особливого статусу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
В ухваленому на виконання статті 16 Конституції України Законі № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб - комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій.
Фактично ці заходи є компенсацією особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, а також основним засобом реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту таких осіб.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені у статті 55 Закону №796-XII, частиною першою якої перебачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII визначено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за кожні 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку (на 4 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Відповідно до частини третьої статті 55 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовами для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII є:
1) наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу;
2) факт проживання та (або) праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01.01.1993;
3) досягнення необхідного віку для призначення пенсії, зменшеного на відповідну кількість років відповідно до статті 55 Закону №796-XII.
Початкова величина зменшення пенсійного віку (4 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за кожен рік проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні.
Відповідач, відмовляючи у призначенні позивачці пенсії, виходив виключно з того, що позивачка в період з 30.08.1989 по 26.04.1996 проживала с. Полиця Володимирецького району Рівненської області, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення та становить 06 років 08 місяців 26 днів. Водночас відповідно до записів трудової книжки у період з 01.08.1989 по 11.02.1998 заявниця працювала у Полицькому дитячому садку, що становить 08 років 06 місяців 11 днів. Згідно з паспортними даними з 21.05.1996 зареєстровано місце проживання в м. Жовква Львівської області. Факт роботи/проживання заявниці в період з 21.05.1996 по 11.02.1998 в зоні гарантованого добровільного відселення не підтверджено.
Крім того до справи долучено довідку № 18/13/04-372/24 видану 04.07.2024 Сарненською міською радою, згідно якої в період з 01.01.1986 по 01.01.1987 заявниця була зареєстрована та постійно проживала в с. Городець Володимирецького р-ну Рівненської області, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. 
Пенсійний вік може бути знижений лише за однією підставою, передбаченою ст. 55 Закону 796. Оскільки початкова величина зниження пенсійного віку відсутня, факт проживання/роботи заявниці в зоні гарантованого добровільного відселення підтверджено в період з 01.08.1989 по 26.04.1996, що становить 06 років 08 місяців 11 днів (03 роки 05 місяців на 01.01.1993), право на призначення пенсії за віком згідно ст. 55 Закону №796 заявниця набуде у віці 57 років.
Відтак, інформація, зазначена в паспортних даних, трудовій книжці спростовує факт її проживання чи роботи на відповідній території радіоактивного забруднення до 01.01.1993 року протягом терміну, визначеного статтею 55 Закону №796-XII, що, на думку пенсійного органу, свідчить про відсутність у позивачки права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Разом з тим, суд зазначає, що за змістом статті 15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу особи як потерпілої від Чорнобильської катастрофи, яка проживає на забрудненій території, є довідка про період проживання на цій території, яка видається органом місцевого самоврядування.
Отже, відомості в паспортних даних та трудовій книжці не можуть спростувати факту постійного проживання позивачки в зоні гарантованого добровільного відселення, що підтверджено відповідною довідкою органу місцевого самоврядування.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 09.07.2024 у справі №240/16372/23.
Разом з тим, відповідно до статті 15 Закону № 796 підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях є довідка про період проживання, роботи на цій території, яка видається органом місцевого самоврядування. Виходячи із змісту Закону № 796, період проживання або праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01.01.1993р. необхідно обраховувати від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто, - з 26.04.1986р. 
Судом встановлено, що згідно довідки № 18/13/04-372/24 від 04 липня 2024 року, виданою старостою Городецького старостинського округу Сарненської міської ради Рівненської області стверджено, що позивачка з 01 січня 1986 року по 01 січня 1978 року була зареєстрована та постійно проживала в селі Городець Вараського району Рівненської області, яке відносилося до 01 січня 2015 року до зони посиленого радіоекологічного контролю відповідно до Постанови № 106.
Також згідно довідки № 239 від 30 жовтня 2024 року, виданою Вараською районною державною адміністрацією Рівненської області, позивачка з 01 серпня 1989 року по 26 квітня 1996 року була зареєстрована та проживала в селі Полиці Вараського району Рівненської області.
Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (надалі по тексту – Закон № 1058-IV).
Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина перша статті 9 Закону № 1058-IV). Як визначено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі по тексту – Закон № 796-ХІІ). 
Відповідно до абзацу першого статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. 
Пунктом 2 частини першої статті 55 зазначеного Закону № 796-ХІІ встановлено, що: 
- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; 
Позивачка постійно проживала в період з 01.08.1989 по 11.02.1998 на території зони гарантованого добровільного відселення, що загалом становить 8 років 6 місяців 11 днів.
Також судом встановлено, що позивачка постійно проживала у вказаній зоні станом на 01.01.1993, відтак має право на зменшення пенсійного віку на початкову величину.
Відтак, позивачка має право на зменшення пенсійного віку на 3 роки початкової величини та додатково 1 рік за кожні 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років у зоні гарантованого добровільного відселення, що в сукупності складає 7 років. (3 +4).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. 
Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, у випадку позивачки цей вік належить зменшити на 7 років (60 - 7 = 53).
На момент звернення позивачки до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, її вік становив 54 роки 8 місяців 16 днів. 

Тому станом на час звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії 20.02.2025 позивачка є такою, що набула право на призначення пенсії .
Враховуючи встановлені судом обставини та наведені правові норми, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20.03.2025 №134650033009.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885, (адреса: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська обл., Львівський р-н, 79016) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) період проживання та період роботи з 01.08.1989 по 11.02.1998 в зоні гарантованого добровільного відселення, для зменшення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за нормами статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із урахуванням висновків суду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885, (адреса: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська обл., Львівський р-н, 79016) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Морська Галина Михайлівна