ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

26 березня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 738/2018/25
Головуючий у першій інстанції – Савченко О. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/476/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів – Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
відповідач: ОСОБА_1 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього на свою користь заборгованість у загальному розмірі 56 000 грн, а саме:
- за кредитним договором №27390-02/2024 в розмірі 40 000 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 000 грн - сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором №30375-02/2024 в розмірі 16 000 грн, з яких: 4 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 000 грн – сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн – сума заборгованості по штрафним санкціям.
Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» (далі по тексту – ТОВ «Аванс кредит») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №27390-02/2024.
18.02.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №30375-02/2024.
Кредитні договори підписані електронними підписами позичальника, що відтворені шляхом використання позичальником відповідних одноразових ідентифікаторів і були надіслані на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п. 8 кредитного договору.
25.07.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №25072024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 25.07.2024 до договору факторингу №25072024 від 25.07.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40 000 грн, з яких:
- 10 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 30 000 грн – сума заборгованості за відсотками.
20.08.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20082024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 20.08.2024 до договору факторингу №220082024 від 20.08.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 16 000 грн, з яких:
- 4 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 12 000 грн – сума заборгованості за відсотками.
Позивач зазначав, що усупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги відповідач не здійснив жодного платежу для погашення заборгованостей ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 27.11.2025 позов задоволено повністю.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №27390-02/2024 від 16.02.2024 у розмірі 40 000 грн, заборгованість за кредитним договором №30375-02/2024 від 18.02.2024 у розмірі 16 000 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач є діючим військовослужбовцем ЗСУ, а суд першої інстанції безпідставно відмовив у застосуванні пільг щодо списання нарахованих відсотків, передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 
Заявник зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу, що ОСОБА_1 було повідомлено про зміну кредитора або про набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за його кредитними договорами.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить її залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість, а рішення суду першої інстанції – без змін, як законне та обґрунтоване, постановлене без порушень норм матеріального ат процесуального права.
Позивач зазначає, що ним доведено факт укладення кредитних договорів відповідачем в електронній формі, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.
Вказує, що законодавство не передбачає скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами в період військового стану. Наголошує, що для призупинення нарахування відсотків за користування кредитом ОСОБА_1 зобов`язаний був повідомити первісного кредитора про свій статус та надати відповідні підтверджуючі документи.
Звертає увагу, що законодавством також не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами у загальній сумі 56 000 грн.
Суд першої інстанції констатував відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин п. 15 ст. 14 ЗУ ««Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до первісного кредитора.
Однак з таким висновком районного суду колегія суддів не може погодитись, з огляду на наступне.

Судом у справі встановлено, 16.02.2024 між ТОВ «Аванс кредит» (товариство) та ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір про надання фінансового кредиту №27390-02/2024, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 6-9).
Пунктами 1.2., 1.4., 1.5., 1.6. та 3.1. встановлено, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 16.02.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 14.06.2024.
За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього договору.
Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів), що є додатком №1 до цього договору.
Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5168 - 74хx - хххх - 4710 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.
За користування кредитом товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.
У додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №27390-02/2024 міститься графік платежів, згідно з яким загальна вартість кредиту становить 40 000 грн, з яких 10 000 грн – чиста сума кредиту, 30 000 грн – проценти за користування кредитом.
Також у матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту від 16.02.2024, в якому міститься інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, щодо контактних даних сторін, основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядку повернення кредиту та іншої додаткової інформації (а.с. 10-11).
Договір про надання фінансового кредиту №27390-02/2024, додаток №1 до нього та паспорт споживчого кредитування від 16.02.2024 підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором W1805, відповідно до розділу 2 договору (п. 2.16., 2.17.).
Відповідно до письмового підтвердження від 30.01.2025 №3466_250130191426 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на підставі укладеного з ТОВ «Аванс кредит» договору на переказ коштів №ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022 було успішно перераховано кошти – 16.02.2024 19:30:11 на суму 10 000 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 344670642, призначення платежу: зарахування 10 000 грн на карту НОМЕР_1 (а.с. 12).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №27390-02/2024 від 16.02.2024 за період з 16.02.2024 до 25.07.2024 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 40 000 грн, яка складається з: сума заборгованості за кредитом – 10 000 грн, сума заборгованості за відсотками – 30 000 грн (а.с. 13-14).

18.02.2024 між ТОВ «Аванс кредит» (товариство) та ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір про надання фінансового кредиту №30375-02/2024, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 22-25).
Пунктами 1.2., 1.4., 1.5., 1.6. та 3.1. встановлено, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 18.02.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 16.06.2024.
За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього договору.
Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів), що є додатком №1 до цього договору.
Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5168 - 74хx - хххх - 4710 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.
За користування кредитом товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.
У додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №30375-02/2024 міститься графік платежів, згідно з яким загальна вартість кредиту становить 16 000 грн, з яких 4 000 грн – чиста сума кредиту, 12 000 грн – проценти за користування кредитом.
Також у матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту від 16.02.2024, у якому міститься інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, щодо контактних даних сторін, основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядку повернення кредиту та іншої додаткової інформації (а.с. 26-27).
Договір про надання фінансового кредиту №30375-02/2024, додаток №1 до нього та паспорт споживчого кредитування від 18.02.2024 підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором W3416, відповідно до розділу 2 договору (п. 2.16., 2.17.).
Відповідно до письмового підтвердження від 30.01.2025 №3466_250130191426 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на підставі укладеного з ТОВ «Аванс кредит» договору на переказ коштів №ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022 було успішно перераховано кошти – 18.02.2024 17:35:14 на суму 4 000 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в ситемі iPay.ua – 345166334, призначення платежу: зарахування 4 000 грн на карту НОМЕР_1 (а.с. 28).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №30375-02/2024 від 18.02.2024 за період з 18.02.2024 до 20.08.2024 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 16 000 грн, яка складається з: сума заборгованості за кредитом – 4 000 грн, сума заборгованості за відсотками – 12 000 грн (а.с. 29-30).

За інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 05.11.2025 №20.1.0.0.0/7-251031/37958-БТ на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в банку відкрито катки, в тому числі, картку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), на яку були зарахування коштів 16.02.2024 в сумі 10 000 грн та 18.02.2024 в сумі 4 000 грн (а.с. 107-109).

25.07.2024 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Аванс кредит» (клієнт) укладено договір факторингу №25072024, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору. (п. 1.1. договору факторингу)(а.с. 16-18).
Відповідно до п. 1.2. – 1.3. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
В день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно реєстру боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в додатку №4 до цього договору, на підставі акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді (додаток №5).
Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Фактор має право звертатися з запитом до клієнта для отримання підтвердження виконання клієнтом свого обов`язку та повідомлення боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору.
Ціна продажу за договором становить 4 126 251,83 грн. Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п. 3.3. цього договору протягом 6 робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта № НОМЕР_5 в АТ КБ «ОТП БАНК», МФО 300528. (п. 3.3., 3.4. договору факторингу)
25.07.2024 ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали та скріпили своїми печатками акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №25072024 від 25.07.2024, за яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 8599, після чого, з урахуванням п. 1.2. договору факторингу від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Реєстр боржників передано у повному обсязі відповідно до умов договору факторингу, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає (а.с. 19).
З платіжної інструкції №381 від 30.07.2024 вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «Аванс кредит» на визначений договором факторингу банківський рахунок (п. 3.4.) 4 126 251,83 грн оплати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №25072024 від 25.07.2024 без ПДВ (а.с. 20).
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 25.07.2024, що є додатком №1 до договору факторингу №25072024 від 25.07.2024, (порядковий номер запису в реєстрі №7967) позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №27390-02/2024, сума заборгованості за основною сумою боргу 10 000 грн, сума заборгованості за відсотками 30 000 грн, сума заборгованості разом 40 000 грн (а.с. 21).

20.08.2024 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Аванс кредит» (клієнт) укладено договір факторингу №20082024, відповідно до якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору. (п. 1.1. договору факторингу)(а.с. 32-34).
Відповідно до п. 1.2. – 1.3. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
В день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно реєстру боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в додатку №4 до цього договору, на підставі акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді (додаток №5).
Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Фактор має право звертатися з запитом до клієнта для отримання підтвердження виконання клієнтом свого обов`язку та повідомлення боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору.
Ціна продажу за договором становить 2 652 477,39 грн. Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п. 3.3. цього договору протягом 6 робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта № НОМЕР_5 в АТ КБ «ОТП БАНК», МФО 300528. (п. 3.3., 3.4. договору факторингу).
25.09.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Аванс кредит» уклали додаткову угоду №1 до договору факторингу №20082024 від 20.08.2024, якою п. 3.2 договору виклали у новій редакції (а.с. 35).
20.08.2024 ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали та скріпили своїми печатками акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №20082024 від 20.08.2024, за яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 8214, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Реєстр боржників передано у повному обсязі відповідно до умов договору факторингу, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає (а.с. 36).
З платіжної інструкції №412 від 23.08.2024 вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «Аванс кредит» на визначений договором факторингу банківський рахунок (п. 3.4.) 2 652 477,39 грн оплати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №20082024 від 20.08.2024 без ПДВ (а.с. 37).
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 20.08.2024, що є додатком №1 до договору факторингу №20082024 від 20.08.2024, (порядковий номер запису в реєстрі №7637) позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №30375-02/2024, сума заборгованості за основною сумою боргу 4 000 грн, сума заборгованості за відсотками 12 000 грн, сума заборгованості разом 16 000 грн (а.с. 38).

Після отримання права вимог за кредитними договорами до ОСОБА_1 жодних додаткових нарахувань чи перерахунків за заборгованостями відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не проводило.

Статтею 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання. 

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.
Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).
Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).
З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

У справі встановлено та не оспорюється сторонами, а також підтверджується належними доказами, що між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 укладено електронні договори про надання фінансового кредиту №27390-02/2024 від 16.02.2024, за яким відповідач отримав 10 000 грн та №30375-02/2024 від 18.02.2024, за яким відповідач отримав 4 000 грн.

Із матеріалів справи слідує, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу до нього прав вимог за кредитними договорами – укладені з первісним кредитором договори факторингу, витяги з реєстрів боржників та платіжні інструкції, якими підтверджуються оплати за відступлення прав вимог.
Доказів направлення на адресу відповідача повідомлення про відступлення клієнтами прав вимоги заборгованості фактору та про порядок погашення заборгованості за кредитними договорами матеріали справи не містять.
Проте, згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Однак всупереч умовам кредитних договорів ОСОБА_1 не виконував своїх зобов`язань, не погашав наявну заборгованість ні попередньому кредитору, ні новому, а тому вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
За таким, доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять жодного доказу, що ОСОБА_1 було повідомлено про зміну кредитора або про набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за його кредитними договорами є безпідставними та не впливають на вирішення спору щодо стягнення кредитної заборгованості.

Однак, колегія суддів не погоджується з визначеною судом першої інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача сумою заборгованості, зважає на наступне.
За даними військового квитка серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 04.03.2023 на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» відповідача призвано у Збройні Сили України. Відомості про звільнення з військової служби, демобілізацію, зняття з військового обліку військовий квиток не містить (а.с. 69-70).
Згідно з довідкою ВЧ НОМЕР_7 від 25.09.2025 №25/1928 матрос ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у ВЧ НОМЕР_7 (а.с. 71).
Отже, з 04.03.2023 ОСОБА_1 має статус військовослужбовця.
Частиною 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції, чинній станом на 04.03.2023, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02.09.2014 №18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01.02.2019 №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки.
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 04.03.2023, тобто до укладення договорів про надання фінансового кредиту №27390-02/2024 від 16.02.2024 та №30375-02/2024 від 18.02.2024, призваний у Збройні Сили України по мобілізації та на даний час перебуває на військовій службі, у зв`язку з чим має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом.
Доводи позивача про те, що для призупинення нарахування відсотків за користування кредитом ОСОБА_1 зобов`язаний був повідомити первісного кредитора про свій статус та надати відповідні підтверджуючі документи, не заслуговують на увагу, оскільки застосування приписів ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу.

Отже, нараховані банком проценти за період з 16.02.2024 по 25.07.2024 за договором про надання фінансового кредиту №27390-02/2024 від 16.02.2024 у сумі 30 000 грн та за період з 18.02.2024 по 20.08.2024 за договором про надання фінансового кредиту №30375-02/2024 від 18.02.2024 у сумі 12 000 грн не підлягають стягненню з відповідача, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами необхідно відмовити.
У зв`язку із наведеним, рішення суду першої інстанції в частині визначених до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» сум заборгованості належить змінити, зменшивши їх:
- за договором про надання фінансового кредиту №27390-02/2024 від 16.02.2024 з 40 000 грн до 10 000 грн;
- за договором про надання фінансового кредиту №30375-02/2024 від 18.02.2024 з 16 000 грн до 4 000 грн;
- загальну суму стягнення з 56 000 грн до 14 000 грн.
В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з частковим задоволенням позову на суму 14 000 грн, що становить 25% (14 000 грн / 56 000 грн х 100%) від оскаржуваної суми боргу, з ОСОБА_1 на користь ТО В «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню сума судового збору за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 757 грн (3 028 грн х 25%), оплата якого підтверджена квитанцією (а.с. 50). Відповідно, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні, шляхом зменшення стягнутої суми судового збору з 3 028 грн до 757 грн.

При зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 4 542 грн (а.с. 125).
У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги на суму 42 000 грн (56 000 грн (стягнуто за рішенням суду першої інстанції) – 14 000 грн (стягнуто судом апеляційної інстанції)), що становить 75% (42 000 грн / 56 000 грн х 100%) з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 406,50 грн (4 542 грн х 75%) судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливо виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідною роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.01.2022 у справі № 757/36628/16-ц.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 268).
Як зазначалось вище, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі № 727/463/19, від 20.09.2023 у справі № 753/7936/22, від 31.10.2024 у справі № 242/3831/19, постановах Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 у справі № 753/1203/18, від 02.06.2022 у справі № 15/8/203/20.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «ФК «ЄАПБ» витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн.
Представництво інтересів ОСОБА_1 у Менському районному суді Чернігівської області здійснювала адвокат Скользнєва В.В. відповідно до ордеру №1266565 від 29.09.2025, виданого на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № б/н від 24.09.2025 (а.с. 68, 72).
За умовами вказаного договору про надання правничої допомоги №б/н від 24.09.2025 клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу та представляти права та інтереси клієнта в усіх судових установах України, в органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах та організаціях, у відносинах з приватними виконавцями тощо.
Зміст правової допомоги за цим договором: представництво прав та інтересів клієнта, надання консультацій, роз`яснень з юридичних питань, складання та подання всіх видів процесуальних та інших документів, участь у судових засіданнях тощо.
Відповідно до п. 4.1. договору за надання правової допомоги адвокатом, клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар. Розмір гонорару визначається за домовленістю сторін і може змінюватися залежно від обсягу робіт, строку виконання доручення, результатів вирішення спірних правовідносин, ступеня складності справи, обсягу правових послуг необхідних для досягнення бажаного результату та ін.
Відповідно до акту здачі-прийняття наданих послуг адвокат надав, а замовник одержав правову (правничу) допомогу, передбачену ст. 19 ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час вирішення судового спору, що виник з цивільних правовідносин між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ОСОБА_1 у цивільній справі №738/2018/25.
Зокрема, були надані послуги у наступному обсязі: ознайомлення з матеріалами справи – 1 год., 2 000 грн, відзив на позовну заяву – 3 год., 6 000 грн. Загальна вартість послуг, що підлягає сплаті замовником на користь адвоката за цим актом становить 8 000 грн (а.с. 73).
Відповідно копії квитанції до прибуткового касового ордера №б/н від 24.09.2025 ОСОБА_1 сплатив адвокату Скользнєвій В.В. 8 000 грн оплати за надані послуги від 24.09.2025 (а.с. 73 зворот).
Вищевказані документи подані стороною позивача до суду разом з відзивом на позовну заяву.
Після отримання позову та процесуальних документів суду адвокат Скользнєва В.В. зверталась до суду з клопотанням про відкладення (перенесення) розгляду справи у зв`язку з необхідністю додаткового часу для підготовки та подання відзиву на позовну заяву (а.с. 58-60).
Відзив на позовну заяву разом з додатками складений, підписаний та поданий до суду через систему «Електронний суд» адвокатом Скользнєвою В.В. Копії відзиву та доданих до нього документів направлено адвокатом позивачу та його представнику до їх електронних кабінетів у ЄСІТС, про що додано відповідні квитанції (а.с. 64-75).
У відповіді на відзив ТОВ «ФК «ЄАПБ», крім іншого, просило відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що дана справа має не великий обсяг досліджуваних доказів, предмет спору у цій справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, існує усталена судова практика зі спірних правовідносин, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним. Щодо підтвердженості понесених відповідачем витрат на правничу допомогу заперечень відповідь на відзив не містить.
Ураховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову на суму 42 000 грн, що у процентному співвідношенні до суми позову становить 75% (42 000 грн / 56 000 грн х 100%), з урахуванням принципу необхідності і розумності таких витрат, співмірності та розподілу судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, а також наявності заперечень позивача проти заявленого розміру судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів доходить висновку, що з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката пропорційно до розміру задоволених позовним вимог у сумі 6 000 грн (8 000 грн х 75%).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Адвокат Скользнєва В.В. представляла інтереси ОСОБА_1 під час перегляду справи в Чернігівському апеляційному суді відповідно до ордера серії АР №1266565 від 05.12.2025, виданого на підставі вищевказаного договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № б/н від 24.09.2025 (а.с. 124 зворот).
Відповідно до акту здачі-прийняття наданих послуг від 05.12.2025 адвокат надав, а замовник одержав правову (правничу) допомогу, передбачену ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час вирішення судового спору, що виник з цивільних правовідносин між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ОСОБА_1 у цивільній справі №738/2018/25.
Зокрема, були надані послуги у наступному обсязі: написання та подача апеляційної скарги – 3,5 год., 10 000 грн. Загальна вартість послуг, що підлягає сплаті замовником на користь адвоката за цим актом становить 10 000 грн (а.с. 126).
Відповідно копії квитанції до прибуткового касового ордера №б/н від 05.12.2025 ОСОБА_1 сплатив адвокату Скользнєвій В.В. 10 000 грн оплати за надані послуги від 05.12.2025 (а.с. 126 зворот).
Вищевказані документи подані стороною позивача до суду разом з відзивом на позовну заяву.
Апеляційна скарга разом з додатками складена, підписана та подана до суду через систему «Електронний суд» адвокатом Скользнєвою В.В. (а.с. 121-127). Копії апеляційної скарги та доданих до неї документів направлено адвокатом позивачу до його електронного кабінету у ЄСІТС, про що додано відповідну квитанцію (а.с. 127).
Ураховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, що регулюють питання сплати, дослідження та розподілу судових витрат між сторонами судового процесу, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, те, що апеляційну скаргу задоволено на суму у розмірі 42 000 грн, що у процентному співвідношенні становить 75%, з урахуванням принципу необхідності і розумності таких витрат, співмірності та розподілу судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів доходить висновку, що заявлена до стягнення ОСОБА_1 сума витрат за надану правничу допомогу адвоката Скользнєвої В.В. у суді апеляційної інстанції підлягає зменшенню до 5 000 грн, що відповідатиме складності та обсягу наданих адвокатом послуг, та пропорційно до розміру задоволених вимог апеляційної скарги з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 3 750 грн (5 000 грн х 75%).
Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2025 року в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за нарахованими процентами – скасувати, відмовивши у задоволенні цих вимог.
Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2025 року в частині визначених до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сум заборгованості та судового збору змінити, зменшивши суму заборгованості за кредитним договором №27390-02/2024 від 16 лютого 2025 року з 40 000 грн до 10 000 грн; за кредитним договором №30375-02/2024 від 18 лютого 2025 року з 16 000 грн до 4 000 грн; загальну суму стягнення з 56 000 грн до 14 000 грн; суму судового збору з 3 028 грн до 757 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в сумі 6 000 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 3 406 грн 50 коп. судового збору та 3 750 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейськ агенція з повернення боргів» - місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; код ЄДРПОУ 35625014.
ОСОБА_1 – зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

Н.В. Шитченко