ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/1150/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року (суддя Кисель Г.В.) в адміністративній справі №280/1150/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

в с т а н о в и В :
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13.12.2024 №083950000236 про відмову позивачці у призначенні пенсії згідно із Законом України “Про державну службу”;
- зобов`язати відповідача призначити позивачці з 06.12.2024 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків від заробітку, вказаного у довідках Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 05.12.2024 № 02.03-24/36 та № 02.03-24/35.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що спірним рішенням відповідача їй було відмовлено у призначенні пенсії державного службовця, оскільки до стажу державного службовця відмовлено в зарахуванні 9 років 2 місяці 23 дні за періоди роботи з 04.07.2001. Вказаний період роботи відповідач відмовився зараховувати із посиланням на набрання з цієї дати чинності Законом України “Про службу в органах місцевого самоврядування”, згідно із яким державні службовці, які працювали в органах місцевого самоврядування, набули статусу посадової особи місцевого самоврядування. Відповідач вважає, що до 20-річного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, зараховуються періоди роботи на посадах, які були віднесені до категорій посад державних службовців, до набуття особою статусу особи місцевого самоврядування (04.07.2001). Проте відповідно до статті 46 Закону №889-VIII та пункту 4 Порядку №229 час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України “Про службу в органах місцевого самоврядування”, зараховується до стажу державної служби. В зв`язку з чим позивачка вважає, що період її перебування на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 також має бути зарахований до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 13.12.2024 №083950000236 (у редакції рішення №083950000236 від 31.12.2024 про заміну рішення про відмову у перерахунку пенсії №083950000236 від 13.12.2024) про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком згідно Закону України “Про державну службу”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком згідно Закону України “Про державну службу”, з 06.12.2024.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням позиції Верховного Суду відповідач протиправно не зарахував період роботи позивачки з 04.07.2001 по 30.04.2016 року. При цьому зобов`язання відповідача перерахувати пенсію позивачу в розмірі 60 відсотків від заробітку, вказаного у довідках Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 05.12.2024 № 02.03-24/36 та № 02.03-24/35 є передчасною вимогою та не підлягає задоволенню. 
В апеляційній скарзі позивач зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначаючи, що належним способом відновлення порушеного його права є саме зобов`язання відповідача здійснити перерахунок у розмірі 60 відсотків від заробітку.
Також апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції було подано відповідачем, якій останній з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову, зазначаючи, що відповідно до Закону України «Про державну службу» період роботи посадових осіб місцевого самоврядування не враховується до стажу державної служби.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 27.06.2018 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до норм Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
06.12.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, оскільки досягла 64-річного віку, мала більше 30 років страхового стажу та вважала, що на 01.05.2016 мала більше 20 років стажу державної служби.
Заява позивачки за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ у Вінницькій області.
Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 13.12.2024 №083950000236 (у редакції рішення №083950000236 від 31.12.2024 про заміну рішення про відмову у перерахунку пенсії №083950000236 від 13.12.2024) позивачці відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, згідно поданої заяви від 06.12.2024 року, за відсутності необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України.
Так, відповідно до спірного рішення, відповідачем відмовлено у зарахуванні до стажу державної служби періодів роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001. Враховано до державної служби лише періоди роботи в органах місцевого самоврядування до 04.07.2001, які станом на 01.05.2016 складають 09 років 02 місяці 23 дні.
Вважаючи таке рішення протиправним, позивачка звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України від 16.12.1993 №3723-XII “Про державну службу” (далі - Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу [підпункт 1 пункту 2 розділу XI визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16 грудня 1993 року №3723-XII, згідно з Рішенням Конституційного Суду №3-р/2022 від 23.12.2022. Підпункт 1 пункту 2 розділу XI втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 року №64/2022 зі змінами].
Згідно з положеннями статті 90 Закону №889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
При цьому, відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Також, пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
За приписами частини першої статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (діяла до набрання чинності Законом України “Про державну службу” №889), робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування”, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.
Стаж державної служби Остапенко Г.В., набутий до 01.05.2016, у розмірі більше ніж 20 років підтверджується записами у її трудовій книжці НОМЕР_1 від 19.08.1980 та доказів протилежного не доведено. 
Статтею 14 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування” передбачено, зокрема, шосту категорію посад - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад;
та сьому категорію посад - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад. 
Враховуючи наведене, вищезазначені роботи позивачки з 04.07.2001 по 30.04.2016 відповідачем протиправно не враховано у стаж її роботи на посадах державної служби, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 10.05.2018 у справі №351/1792/17, від 13.05.2021 у справі №623/198/17 та від 03.02.2025 у справі №260/182/24.
При цьому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовна вимога про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії в розмірі 60 відсотків від заробітку, вказаного у довідках Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 05.12.2024 № 02.03-24/36 та № 02.03-24/35, є передчасною та не підлягає задоволенню. 
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,- 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Ю. В. Дурасова