Справа № 766/9251/25
н/п 2-а/766/157/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді: Майдан С.І.,
за участю секретаря: Кирпиченко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
встановив:
Позивач 16.06.2025 року звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить поновити йому строк на оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №214 від 10.02.2025 року; скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №214 від 10.02.2025 року, якою на позивача було накладене адміністративне стягнення за ч. 3 ст.210-1 КУПАП у розмірі 17 000 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн. Свої вимоги мотивував тим, що оскаржуваною постановою на позивача було накладене адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у розмірі 17 000 грн. Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, в порушення вимог ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, будучи належним чином оповіщеним повісткою про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , на вказаний виклик не з`явився і продовжував використовувати свій час на власний розсуд до 07.02.2025 року, коли прибув у супроводі поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Позивач вважав, що вказана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та необґрунтованою, тому підлягає скасуванню. 20.01.2025 року позивач отримав повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 в строк до 07.02.2025 року для оновлення даних. 3 30.01.2025 року по 10.02.2025 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії судин КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня імені Карабелеша Є.Є.». Таким чином, до ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач не з`явився з поважної причини. Оскільки в лікарні позивач був позбавлений елементарних побутових умов: не міг помитися, поголитися, то 08.02.2025 року лікар надав позивачу дозвіл на відвідування місця проживання з метою проведення гігієнічних процедур та перевдягання в чистий одяг. Працівники поліції, які з`явилися за адресою проживання позивача, повідомили про те, що останній перебуває у розшуку, та відвезли позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, 08.02.2025 року ОСОБА_1 присутній у ІНФОРМАЦІЯ_4 та повідомив про поважність причин щодо своєї неявки за викликом. При цьому ніхто не роз`яснив позивачу про те, що ним вчинено адміністративне правопорушення, ніхто не відбирав у нього пояснення, протокол про адміністративне порушення складено не було. Таким чином, ОСОБА_1 не з`явився до ТЦК та СП з поважних причин та повідомив відповідача про причину неприбуття на виклик, а тому в даній ситуації відсутні передбачені ст. 258 КУпАП та Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення підстави, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Позивач не був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, справа була розглянута у його відсутність. І це порушення було не тільки формальним, оскільки перешкодило реалізувати позивачу свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, надати пояснення про обставини справи та надати докази. Оскаржувану постанову позивач не отримував. 02.06.2025 року ОСОБА_1 виявив, що на підставі постанови головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні ПМРУ МЮ (м.Одеса), заблоковані банківські рахунки. Таким чином, оскільки про винесення оскаржуваної постанови позивачу стало відомо тільки 06.06.2025 року, позивач вважав, що строк на оскарження постанови пропущено з поважної причини та просив його поновити. 
Ухвалою від 23.06.2025 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
01.09.2025 року представник відповідача надав до суду відзив, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_5 вважав, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки рішення про притягнення до адміністративної відповідальності було прийнято у цілковитій відповідності до норм матеріального права та з дотриманням адміністративної процедури. 07.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 був складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до змісту якого вбачається, що гр. ОСОБА_2 будучи таким, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , в порушення вимог ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, будучи належним чином оповіщеним повісткою про необхідність явки до 01.02.2025 року до ТЦК, на вказаний виклик не з`явився, в зв`язку з чим був оголошений в розшук, доки був доставлений національною поліцією до ІНФОРМАЦІЯ_6 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУПАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Гр-ну ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, а також повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 10.02.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується його власним підписом. При складанні протоколу ОСОБА_1 надав пояснення, що повісток він не отримував, знаходився на лікуванні. На підставі складеного протоколу, даних системи «Оберіг», згідно яких ОСОБА_1 не з`явився за повісткою на 01.02.2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_5 , 10.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення, відносно до якої на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУПАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. Наразі в позові ОСОБА_1 визнає факт отримання 20.01.2025 року повістки, за якою не з`явився через перебування на стаціонарному лікуванні. Але таких документів на час розгляду адміністративної справи позивач не надав, його пояснення, що його лікар відпустив, також не заслуговують на увагу. Крім того, виявляється, що позивач був позбавлений можливості вчасно повідомити ТЦК про неможливість явки, так як з доданої до позову виписки, ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 30.01.2025 року, тобто ліг в лікарню за день до визначеної дати явки в ТЦК і хвороба в нього явно не раптова. Тобто, все вказує на те, що це було зроблено умисно аби ухилитися від явки до ТЦК. З огляду вищевикладене гр. ОСОБА_1 вважається таким, що належно оповіщений про виклик до ТЦК і у нього виник обов`язок з`явитися до ТЦК, передбачений ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 7 ч. ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», але позивач його проігнорував, що вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення і стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізацію та мобілізаційну підготовку, вчинене в умовах особливого періоду. Будь-якої інформації від гр-на ОСОБА_1 , яка б підтверджувала факт прибуття за викликом до ТЦК не надавалось, навпаки він підтвердив факт свого належного оповіщення та факт відсутності документів, які б підтверджували поважність причин не прибуття за викликом, тому при винесені оскаржуваної постанови начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 керувався саме його поясненнями та документами. У відповідності до протоколу від 07.02.2025 року ОСОБА_1 був повідомлений, що розгляд справи відбудеться 10.02.2025 року, що підтверджується його власним підписом. Постанова від 10.02.2025 року була направлена ОСОБА_1 поштою в травні 2025 року, хоча він повинен був знати про її наявність і мав активно використовувати свої права на її оскарження. У зв`язку з викладеним, представник відповідача просив відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог або залишити позов без розгляду, у зв`язку з пропуском строку. 
Позивач та представник позивача Токаленко В.М. в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просила позов задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Крім того, просила врахувати, що ОСОБА_1 повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк до 07.02.2025 року. Однак вже 03.02.2025 року був оголошений в розшук.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду відзив.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Під час розгляду справи судом встановлено, 07.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 був складений протокол №214 про адміністративне правопорушення, відповідно до змісту якого вбачається, що гр. ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, будучи належним чином оповіщеним повісткою про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 на вказаний виклик не з`явився і продовжував використовувати свій час на власний розсуд, до 07.02.2025 року, коли прибув в супроводі поліції до ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_2 ), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. По факту правопорушення, особою, що притягається до адміністративної відповідальності надані наступні пояснення: повісток не отримував, знаходжусь на лікуванні, та в протоколі міститься підпис ОСОБА_1 .
Постановою №214 від 10.02.2025 року у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу в сумі 17000 грн.
Згідно постанови, ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, будучи належним чином оповіщеним повісткою про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на вказаний виклик не з`явився і продовжував використовувати свій час на власний розсуд, до 07.02.2025 р., коли прибув в супроводі поліції до ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_2 ), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №00390 від 10.02.2025 року, ОСОБА_1 з 30.01.2025 року по 10.02.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії судин КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня імені ОСОБА_3 ».
Згідно довідки №46/5 військово-лікарської комісії, ОСОБА_1 проведений медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 28.02.2025 року. Діагноз: варикозна хвороба правої та лівої нижньої кінцівки. Придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
02.06.2025 року головним державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Темнюк Тетяною Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №78236239 з примусового виконання постанови №214, виданої 10.02.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_9 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34 000,00 гривень.
Так, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з пунктом першим статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тобто за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період, відмова від отримання повісток, проходження медичного огляду, тощо.
Згідно з ч. 1, 2ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу вимог статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до приписів ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На момент розгляду вказаної адміністративної справи, як і на момент вчинення позивачем вищенаведених дій та винесення оскаржуваної постанови, правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII (далі Закон №3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Абзацом 5 статті 1 Закону №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 22 Закону №3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, крім іншого: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Слід також зазначити, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП є порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.
Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Стаття 280 КпАП України встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Судом встановлено, що позивач у період з 30.01.2025 року по 10.02.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії судин КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня імені Карабелеша Є.Є.». Вказана обставина підтверджується належними та допустимими доказами, наданими позивачем, та не була спростована відповідачем у встановленому законом порядку.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивач об`єктивно був позбавлений можливості з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений строк — до 07.02.2025 року.
Перебування особи на стаціонарному лікуванні є поважною причиною невиконання обов`язку щодо прибуття за викликом, оскільки пов`язане із станом здоров`я та необхідністю отримання медичної допомоги.
Відповідно до загальних засад адміністративної відповідальності, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, особа підлягає адміністративній відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковим елементом якого є вина у формі умислу або необережності.
Разом з тим, у даному випадку відсутній такий елемент складу адміністративного правопорушення як вина, оскільки позивач не мав реальної можливості виконати покладений на нього обов`язок з незалежних від нього причин. Вказані обставини виключають можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Суд також враховує, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача протиправної поведінки та не спростовано доводів щодо поважності причин неприбуття, що відповідно до принципу презумпції невинуватості та правил розподілу доказового тягаря у справах цієї категорії свідчить про безпідставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Згідно з вимогами закону, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, беручи до уваги встановлені фактичні дані, їх правову оцінку та норми права, суд дійшов висновку, що постанова від 10.02.2025 року про накладення адміністративного стягнення є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Також згідно з ч. 1 ст. 121 КАС суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. На думку суду, позивачем був пропущений строк на оскарження вказаної постанови з поважних причин, оскільки 06.06.2025 року позивач дізнався про оскаржувану постанову, після того як його картковий рахунок було заблоковано. Тому суд поновлює пропущений процесуальний строк як пропущений з поважних причин.
На підставі ч. 1 ст.139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн, сплачений при зверненні до суду із даною позовною заявою.
Керуючись ст.ст.19, 20, 72, 77, 162, 242, 243, 244, 246, 250, 255, 262, 286, 295 КАС України, ст.ст. 7, 9, 210-1 ч.3, 245, 247, 251, 252, 268, 280 КУпАП, суд
вирішив:
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №214 від 10.02.2025 року.
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №214 від 10.02.2025 року, якою на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення за ч. 3 ст.210-1 КУПАП у розмірі 17 000 грн. 
Справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Майдан