КРАСИЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 677/1133/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)

26.02.2026        м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області 
у складі: головуючого - судді Вознюка Р.В.,
за участі секретаря судового засідання Загаєвської С.М., 
справа № 677/1133/25,
сторони у справі:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», 
відповідач - ОСОБА_1 ,
предмет позову - стягнення заборгованості, 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін,

В С Т А Н О В И В:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Ейс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову представник позивача А. Тараненко вказав, що 30.10.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 903291655 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора МNV5QS69. 
На виконання умов договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 7500 грн на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 . 
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - ТОВ «Таліон Плюс») укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №167 від 04.01.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 17177,92 грн за кредитним договором № 903291655 від 30.10.2021.
30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено Договір факторингу № 30/1023-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором. 
29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31176 грн. 
Відповідач не виконував умови кредитного договору належним чином, не сплачував платежі, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість, загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 903291655 від 30.10.2021 становить - 31176 грн., яка складається з наступного: 7500 грн - заборгованість по кредиту; 23676 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 
Посилаючись на зазначене, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача вказані суми заборгованості, та судові витрати: по сплаті судового збору - 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 7000 грн.
Відзив на позов відповідач до суду не подав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи
Представник позивача Тараненко А.І. разом із позовною заявою подав клопотання про витребування доказів у акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк»).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, причини неявки суду не повідомив.

ІІІ. Процесуальні дії у справі
08.07.2025 відкрито провадження у справі та витребувано заявлені представником позивача докази.
27.11.2025 ухвалою суду залишено позовну заяву без руху, як таку, що не відмовідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, надано позивачу строк на усунення недоліків.
02.12.2025 ухвалою суду повторно залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків.
12.12.2025 ухвалою суду продовжено розгляд справи, оскільки позивач усунув недоліки позовної заяви.
27.11.2025 ухвалою суду постановлено проводити заочний розгляд справи, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що 30.10.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі договір кредитної лінії № 903291655 (далі - кредитний договір), за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 7500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (пункт1.1 кредитного договору) (а.с. 35 - 38).
Кредитний договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора МNV5QS69, який надсилався кредитором ОСОБА_1 смс-повідомленням на його номер телефону, який зазначений у кредитному договорі: 0635532436.
Згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту складає 7500 грн, зі зниженою (дисконтною) процентною ставкою 1.98 % від суми кредиту за кожний день користування ним, яка застосовується в період дії дисконтного періоду, який становить 30 днів (п. 1.7 - 1.9.3 договору).
На виконання умов вказаного договору відповідач ОСОБА_1 отримав кошти в сумі 7500 грн на платіжну картку НОМЕР_2 , яка емітована на його ім`я АТ «Універсал Банк».
Відповідно до листа АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-9298 від 31.07.2025, номер телефону НОМЕР_3 є фінансовим номером телефону за картковим рахунком - платіжної картки НОМЕР_2 та знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (а.с. 115).
Пунктом 1.7 кредитного договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 29.11.2021.
Згідно з п. 1.9.3 Договору, у разі несплати процентів, в порядку визначеному п. 1.8 Договору, розмір процентів за кредитним договором становить 2,10 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
У пункті 1.12.1 Договору сторони кредитного договору обумовили, що зобов`язання щодо повернення основної суми переноситься на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак, при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду.
Відповідач кошти на погашення заборгованості за кредитним договором не вносив, а тому строк дії кредитного договору після закінчення дисконтного періоду, відповідно до п. 1.12.1 Договору, пролонговано на 90 днів, тобто з 29.11.2021 до 27.02.2022.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №167 від 04.01.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 903291655 від 30.10.2021.
30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с. 74 - 77)
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 903291655 від 30.10.2021 (а.с. 72 - 73).
29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с. 66 - 70)
Відповідно до Реєстру Боржників б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 31176 грн (а.с. 64 - 65).
Із розрахунку, що міститься в матеріалах справи вбачається, що за період з 30.10.2021 по 04.01.2022 первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нарахував відповідачу заборгованість за кредитним договором № 903291655 від 30.10.2021: 7500 грн - заборгованість по тілу кредиту, та 12501 грн - заборгованість по відсоткам (а.с. 56). 
Згідно з розрахунком заборгованості, проведеним ТОВ «Таліон плюс» за період з 04.01.2022 по 27.05.2025, заборгованість за відсотками по кредитному договору становить 23676 грн (а.с. 55). 
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 903291655 від 30.10.2021, виготовленою ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість ОСОБА_1 станом на 05.06.2025 становить 31176 грн, яка складається з наступного: 7500 грн - заборгованість по кредиту (прострочене тіло), 23676 грн - заборгованість по процентам.
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи: копією договору кредитної лінії № 903291655 від 30.10.2021, копією паспорта споживчого кредиту продукту «Комфорт» до договору №903291655 від 30.10.2021, копією Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», копією заявки на отримання грошових коштів в кредит від 30.10.2021, довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога`від 01.01.2024 щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»; Порядком дій споживача в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору в редакції від 20.11.2021; алгоритмом дій товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладання кредитних договорів; копією платіжного доручення № c5ab1e5e-db76-4560-f68a-f92b7e83b9a4 від 30.10.2021 про перерахування для ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 7500 грн; копією договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025, укладеним між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс»; копією Реєстру Боржників б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025; копією договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023, укладеним між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»; копією витягу з Реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023; копією протоколу узгодження між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимог № 167 від 04.01.2022; копією довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про перерахування коштів ОСОБА_1 № 903292655/23052025/Є від 23.05.2025; випискою з особового рахунку за кредитним договором № 903291655 від 30.10.2021; копією договору факторингу №28/1118-01, від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», з додатковими угодами до вказаного договору - № 19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023; копією Витягу з реєстру прав вимоги №167 від 04.01.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018; платіжними інструкціями про сплату за договорами факторингів; копією акту прийому передачі реєстру боржників зо договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025; розрахунком заборгованості, проведеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 30.10.2021 по 04.01.2022, розрахунком заборгованості, проведеним ТОВ «Таліон плюс» за період з 04.01.2022 по 27.05.2025; випискою з особового рахунку за кредитним договором № 903291655 від 30.10.2021, виготовленою ТОВ «ФК «Ейс» станом на 05.06.2025; листом АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-9298 від 31.07.2025
Між сторонами виникли правовідносини з приводу надання банківських послуг, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про споживче кредитування».

V. Оцінка суду
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
В силу статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.
Згідно з статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.
Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Оскільки кредитний договір № 903291655від 30.10.2021 підписаний відповідачем, шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, який надісланий на належний відповідачу номер телефону, який, окрім того, є його фінансовим номером, тому такий договір укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.
Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
В силу частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Представник позивача в позовній заяві обґрунтовує право вимоги ТОВ «ФК «Ейс» до відповідача ОСОБА_1 тим, що первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило права вимоги до відповідача за договором № 903291655 від 30.10.2021 ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» відступило права вимоги до відповідача за договором №903291655 від 30.10.2021 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило таке право позивачу у справі - ТОВ «ФК «Ейс».
Оскільки ОСОБА_1 , отримавши в ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 903291655 від 30.10.2021 кредит в сумі 7500 грн, вчасно кредитні кошти не повернув, узгоджені договором відсотки не сплатив, а тому з нього на користь правонаступника кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - ТОВ «ФК «Ейс» підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 7500 грн, 23676 грн заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а всього кошти в сумі 31176 грн.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

VI. Розподіл судових витрат між сторонами
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов задоволено повністю, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн суд зазначає про таке.
Згідно з ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Верховний Суд у постанові від 19.02.2024 у справі № 490/7096/21 та від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20, від 04.04.2024 у справі № 701/804/21, від 10.04.2024 у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
З матеріалів справи вбачається, 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Ейс» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» в особі керуючого бюро - адвоката Тараненка А.І. укладено договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01, відповідно до якого адвокатське бюро «Тараненко та партнери» уповноважене представляти права та інтереси інтересів товариства у всіх судових установах (а. с. 52-53). 
Відповідно до Додаткової Угоди № 25070679897 до Договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01від 29.05.2025, укладеної 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Ейс» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» в особі керуючого бюро - адвоката Тараненка А.І., ТОВ «ФК «Ейс» доручило, а адвокатське бюро «Тараненко та партнери» прийняло на себе зобов`язання, окрім надання правничої допомоги стосовно відповідача ОСОБА_1 надати правову допомогу у представництві інтересів ТОВ «ФК «Ейс» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 903291655 від 30.10.2021 (а.с. 51). 
Згідно з додатком № 1 до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01від 29.05.2025 сторонами погоджено вартість послуг до вказаного договору про надання правничої допомоги (а.с. 53).
Згідно з Актом прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 (а.с. 50), адвокатом Тараненком А.І. надано клієнту ТОВ «ФК «Ейс» юридичні послуги, у виді: 1) складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 903291655 від 30.10.2021. Кількість годин - 2 години, вартість послуги - 5000 грн; 2) вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 903291655 від 30.10.2021. Кількість годин - 2 години, вартість послуги - 1000 грн; 3) підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 903291655 від 30.10.2021на рахунок ОСОБА_1 . Кількість годин - 1 година, вартість послуги - 500 грн; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 903291655 від 30.10.2021 на рахунок ОСОБА_1 . Кількість годин - 1 година, вартість послуги - 500 грн (а.с. 50).
З пунктів 3.6, 3.8 договору про надання правничої допомоги № 17/03/25-02 від 17.03.2025 вбачається, що сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката на пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта; у випадку, якщо рішення суду ухвалене не на користь клієнта, він звільняється від обов`язку сплати гонорару.
Таким чином, з договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01від 29.05.2025 вбачається, що гонораром адвоката є сума стягнута судом за наслідками розгляду справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Верховний Суд у постанові від 19.02.2024 у справі № 490/7096/21 та від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
У постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20, від 04.04.2024 у справі № 701/804/21, від 10.04.2024 у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зауважує, що витрати на правничу допомогу, які заявлені стороною позивача до стягнення з відповідача, фактично позивачем не понесені, а у випадку, якщо рішення суду буде ухвалене не на користь позивача, він звільняється від обов`язку сплати гонорару адвокату, що підтверджується наведеними вище пунктами 3.6, 3.8 договору про надання правничої допомоги № № 17/03/25-02 від 17.03.2025.
Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною.
При цьому, переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, складання однієї позовної заяви за одним кредитним договором, клопотання про витребування доказу, а також відсутність судових засідань у цій справі, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн, який є очевидно завищеним.
Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт, витраченим на виконання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 633, 634, 1046, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 264-265, 280 ЦПК України, суд,- 

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 903291655 від 30.10.2021 в сумі 31176 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Красилівського районного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги позивачем заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», місцезнаходження: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005, код ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Суддя	  	Р.  В.  Вознюк