Справа № 127/29190/25
Провадження № 22-ц/801/524/2026
Категорія: 40
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року	Справа № 127/29190/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Оніщука В.В. Рибчинського В.П.
за участю секретаря судового засідання: Ходакової М. Г.
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: АТ «Універсал Банк»
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» про визнання бездіяльності банку незаконною та зобов`язати провести реструктуризацію валютного іпотечного кредиту,-

встановив :

16.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Універсал Банк» про визнання бездіяльності банку незаконною та зобов`язати провести реструктуризацію валютного іпотечного кредиту.
Зазначав, що між ним та АТ «Універсал Банк» 05.11.2007 року було укладено кредитний договір №14/124к-07 та договір іпотеки (зі змінами від 10.06.2015 року), відповідно до яких позивач отримав кредит у розмірі 17 000 доларів США під 12,45 % річних для придбання квартири, додатково вклавши власні кошти у сумі 20 000 доларів США. Він належним чином виконував зобов`язання за договором до 01.07.2025 року, однак у зв`язку з різким зростанням курсу долара США з 2015 року не мав можливості здійснювати платежі у повному обсязі, у зв`язку з чим неодноразово звертався до банку з заявами про реструктуризацію заборгованості. 13.04.2021 року було прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання простроченої заборгованості за кредитами в іноземній валюті» №1381. Вважає, що банк ,знаючи про умови закону та про його заяву про переведення доларового кредиту на гривні, навмисно не повідомив його про можливість провести реструктуризацію за іпотечним договором. Лише 15.07.2025 року ОСОБА_1 , дізнавшись про зазначені законодавчі зміни, звернувся до банку із заявою про проведення реструктуризації відповідно до закону, проте отримав відмову з мотивів пропуску встановленого строку звернення. Вважаючи, що строк для подання заяви про реструктуризацію ним був пропущений з поважних причин, зокрема через хворобу на COVID-19 у 2021 році та неналежне інформування з боку банку, просив позов задовольнити.
Рішенням Вінницького міського суду від 11.12.2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до АТ «Універсал банк» про визнання бездіяльності банку незаконною та зобов`язати провести реструктуризацію валютного іпотечного кредиту відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права,а у справі  ухвалити нове, яким його вимоги задовольнити . Зазначає, що суд не дослідив те, що ОСОБА_1 06.04.2021 року звертався до банку не тільки з вимогою встановити фіксовану суму сплати боргу, а також перевести цю фіксовану суму у гривні у звязку із чим її можна розцінювати як звернення в порядку ЗУ №1381, тому строк на звернення із такою заявою не пропущено. Банк повинен був надати мотивовану відповідь щодо підстав відмови та повідомити ОСОБА_1 про те, що йому необхідно подати заяву про реструктуризацію валютного боргу відповідно до вимог закону №1381. ОСОБА_1 зазначає, що строк подачі такої заяви пропущено з поважних причин та посилається на можливість поновлення позовної давності.
У відзиві АТ «Універсал Банк» вказує, що ОСОБА_1 вперше звернувся із заявою про проведення обов`язкової реструктуризації відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» лише у липні 2025 року, тобто ,з пропуском встановленого тримісячного строку (з 23.04.2021 по 23.07.2021). У зв`язку з пропуском цього строку Банк відповідно до закону звільняється від обов`язку проводити реструктуризацію. Крім того, подана ним заява не відповідала вимогам закону, оскільки не містила обов`язкового переліку інформації та документів, передбачених п.п. 4 п. 7 розділу IV Закону, що також є самостійною підставою для відмови у проведенні обов`язкової реструктуризації. У 2021 році позивач звертався лише щодо зміни графіка платежів, у зв`язку з чим між сторонами була укладена додаткова угода, однак це не було зверненням у порядку Закону № 1381-ІХ. Строки на які посилається ОСОБА_1 стосуються саме – позовної давності, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права і не регулюють відносини щодо строку звернення позичальника з заявою до кредитора в порядку пю 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" про проведення реструктуризації за кредитним договором.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи , рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги , апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає залишенню без задоволення не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що 05.11.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №14/124к-07. Відповідно до умов цього договору позичальник отримав у банку кредит в сумі 17 000 доларів США на строк до 04.11.2026 року зі сплатою 12,45% річних (т.1, а.с.19-24).
Також, 05.11.2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань, існуючих та майбутніх, фактичних або умовних, солідарних або незалежних, або в будь-якій іншій якості, та всі поточні і майбутні вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору. За даним договором іпотекодавець – майновий поручитель передав в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання позичальника за кредитним договором однокімнатну квартиру, загальною площею 35,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.9-10).
Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 05.11.2007 року, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив квартиру під номером АДРЕСА_2 номером 71 (т.1, а.с.25-26),що підтверджується реєстраційним посвідченням від 05.11.2007 року (т.1, а.с.27).
Згідно довідки МКП «УК «Господар Люкс» №05-21/1064 від 10.09.2025 року у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (т.1, а.с.32).
10.02.2009 року між ВАТ «Універсал банк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року (т.1,а.с.122).
10.06.2015 року між ПАТ «Універсал банк», що є правонаступником ВАТ «Універсал банк», та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 05.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстрованого в реєстрі №5381 (т.1, а.с.11-18).
14.12.2015 року між ПАТ «Універсал банк», що є правонаступником ВАТ «Універсал банк», та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №б/н до кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року (т.1, а.с.123-131).
13.01.2017 року між ПАТ «Універсал банк», що є правонаступником ВАТ «Універсал банк», та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №б/н до кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року (т.1,а.с.113-121).
08.02.2018 року між ПАТ «Універсал банк», що є правонаступником ВАТ «Універсал банк» ,та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №б/н до кредитного договору (т.1,а.с.109-112).
02.06.2020 року між АТ «Універсал банк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №б/н до кредитного договору (т.1,а.с.179-182).
05.07.2021 року між АТ «Універсал банк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №б/н до кредитного договору (т.1,а.с.173-179).
15.06.2023 року між АТ «Універсал банк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №б/н до кредитного договору (т.1,а.с.155-172).
12.06.2024 року між АТ «Універсал банк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №б/н до кредитного договору (т.1,а.с.144-154).
Станом на 19.08.2025 року залишок кредитної заборгованості ОСОБА_1 складає 8 163,15 доларів США, з яких сума тіла – 7 874,53 дол. США., сума відсотків – 288,62 дол. США (а.с.33).
06.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до керуючого АТ «Універсал банк» із заявою щодо переведення на графік погашення боргу у фіксованій сумі (ануїтет) (т.1, а.с.34).
За результатами звернення ОСОБА_1 , між сторонами, АТ «Універсал банк» та ОСОБА_1 05.07.2021 року була укладена додаткова угода №б/н до кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року (т.1, а.с.35-55).
15.07.2025 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал банк» із зверненням щодо про проведення реструктуризації відповідно до ЗУ №1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», в якій просив надати вмотивовану розширену відповідь (т.1, а.с.57).
07.08.2025 року АТ «Універсал Банк» було надано відповідь ОСОБА_1 , що враховуючи відсутність сукупності умов, наявність яких вимагається п. 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, а також відсутність в заяві про реструктуризацію визначеного Законом переліку інформації та документів, така заява про реструктуризацію не може бути підставою для здійснення обов`язкової реструктуризації відповідно до умов п.7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Також, зазначено, що згідно з пп.3 п. 7 розділу IV Закону реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім випадків зазначених в цьому підпункті (т.1, а.с.58-59).
19.09.2025 року адвокат ОСОБА_1 - Грачов А.В. звертався до АТ «Універсал банк» із адвокатським зверненням про вимогу перевести валютний кредит в гривню (т.1, а.с.60-61).
28.08.2025 року АТ «Універсал банк» надало відповідь на адвокатський запит адвоката Грачова А.В. (т.1, а.с.62-63).
У свою чергу, НБУ у листі «Про розгляд звернення» просив АТ «Універсал банк» провести перевірку фактів викладених у звернені ОСОБА_1 щодо відмови у реструктуризації кредиту (т.1, а.с.90).
АТ «Універсал банк» у відповіді на звернення НБУ вказало, що банком перевірено звернення ОСОБА_1 та порушень з боку банку виявлено не було (т.1, а.с.183).
Крім того, судом була досліджена завірена належним чином копія кредитної справи ОСОБА_1 за кредитним договором №14/124/к-07 від 05.11.2007 року, на суму кредиту 17 000 доларів США, яка на виконання вимог ухвали суду була надана відповідачем (т.1 а.с. 196- т.3 с.с.192).
Згідно довідки КНП «ЦПМСД №3» ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні зприводу Covid 19. Перебував на самоізоляції з 12.03.2021 року по 26.03.2021 року (т.1,а.с.56).
Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд виходив із того, що позивач пропустив встановлений ЗУ № 1381-ІХ тримісячний строк для звернення до банку із заявою про проведення реструктуризації (з 23.04.2021 по 23.07.2021), оскільки звернувся лише 15.07.2025 року. Надані ним причини пропуску строку, зокрема амбулаторне лікування від COVID-19, суд визнав неповажними, оскільки вони не позбавляли його можливості подати заяву у визначений законом період. Підстав для поновлення строку або встановлення іншого строку суд не встановив. Крім того, закон надавав позичальнику право звернутися із заявою про реструктуризацію, але не покладав на банк обов`язку повідомляти клієнтів про такі зміни чи автоматично проводити реструктуризацію. Також суд виходив із того ,що вимога про визнання бездіяльності банку незаконною не є ефективним способом захисту порушеного права у даних правовідносинах.
Колегія суддів , вважає ,що суд вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, вірно визначив спірні правовідносини та застосував норми права ,внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову  у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом тієї обставини , що строк на подання заяви про реструктуризацію боргу був пропущений ОСОБА_1 через поважні причини, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.
Згідно ст. 17 ЗУ «Про споживче кредитування» кредитодавець має право за погодженням із споживачем проводити реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит.
23 квітня 2021 року набрав чинності ЗУ № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» яким визначено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають визначеним критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим Законо.
Відповідно до п.п. 3 п. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» 3) реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.
У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.
Крім того, у разі визнання судом поважними інших причин неподання заяви про проведення реструктуризації протягом тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом суд може встановити інший строк для подання заяви.
Якщо строк подання заяви про проведення реструктуризації пропущено позичальником з поважних причин (хвороба, перебування за межами території України тощо), кредитор за клопотанням позичальника має право подовжити строк подання заяви про проведення реструктуризації на два місяці.
Тобто, цим Законом чітко визначено строки і межі за яких така заява може бути подана і повноваження кредитора і суду у правовідносинах із реструктуризації ,а наслідки пропуску строку із зверненням із заявою та неподання необхідних для цього документів .
ЗУ «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»). Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації.
Закон надав право позичальникам подати заяву про проведення реструктуризації заборгованості за укладеним кредитним договором протягом 3 місяців, а саме з 23 квітня 2021 року (дата набрання чинності Закону) по 23 липня 2021 року. При цьому Законом передбачено продовження строку на 2 місяці кредитором, або встановлення судом іншого строку, якщо заява не була подана в строк з поважних причин, як то перебування за кордоном, хвороба, тощо.
З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до АТ «Універсал Банк» із заявою про проведення реструктуризації відповідно до ЗУ № 1381-ІХ аж 15.07.2025 року, тобто , задовго після спливу передбаченого законом тримісячного строку. При цьому надав документи про своє захворювання , що мало місце до прийняття вищевказаного Закону. Доводи позивача про те, що перебування на амбулаторному лікуванні у зв`язку з COVID-19 є поважною причиною пропуску строку, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки такі обставини не позбавляли його реальної можливості подати заяву та необхідні документи у визначений законом період — з 23.04.2021 по 23.07.2021. У зв`язку з цим суд погодився з доводами відповідача про пропуск позивачем встановленого строку для подання відповідної заяви та відсутністю поважних причин для неподання заяви про проведення такої реструктуризації ,що звільняє відповідача від обов`язку її проведення.
Доводи ОСОБА_1 щодо наявності у банку обов`язку повідомити його про можливість проведення реструктуризації у зв`язку з прийняттям Закону № 1381-ІХ також не заслуговують на увагу. Зміни до законодавства надали позичальникам право звернутися із заявою про проведення обов`язкової реструктуризації за визначених законом умов, проте не поклали на кредитодавця обов`язку індивідуально інформувати кожного позичальника про такі зміни або ініціювати процедуру реструктуризації з власної ініціативи.
Реалізація наданого законом права залежала виключно від активної поведінки самого ОСОБА_1 — своєчасного подання належним чином оформленої заяви разом із передбаченим переліком документів. Відтак відсутність повідомлення з боку банку не може розцінюватися як протиправна бездіяльність, оскільки обов`язок звернення із заявою та дотримання встановленого порядку і строків був покладений саме на позичальника.
Посилання ОСОБА_1 на поновлення позовної давності у зв`язку із запровадженням карантину з 02.04.2020 року та початок воєнного стану з 17.03.2022 року, є необгрунтованими.
2 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року перебіг строку позовної давності (загальний і спеціальний) був зупинений через дію карантинних обмежень (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК). 
17 березня 2022 року до 29 січня 2024 року - діяла «пауза» на підставі доданого п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, яким на період дії воєнного стану було зупинено перебіг строків позовної давності за ст. ст. 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК. 
З 30 січня 2024 року до 3 вересня 2025 року - діяла зупинка перебігу строків давності також із прив`язкою до воєнного стану. Однак ,наведені строки стосуються саме позовної давності, тобто строку , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, проте вони не регулюють відносини щодо строку звернення позичальника з заявою до кредитора в порядку пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про споживче кредитування" про проведення реструктуризації за кредитним договором.
Доводи апеляційної скарги про не дослідження судом обставини щодо мети звернення ОСОБА_1 06.04.2021 року до банку, який звертався не лише з вимогою встановлення фіксованої суми сплати боргу, а також переведення цієї фіксованої суми у гривню, у зв`язку із чим її можна розцінювати як звернення в порядку ЗУ №1381-ІХ,а тому строк на звернення із такою заявою не пропущено, є безпідставними. 
ОСОБА_1 вперше звернувся до банку із заявою в порядку п.7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про споживче кредитування" про проведення реструктуризації за кредитним договором, яка була отримана 25.07.2025 р. (копія заяви в додатках до відзиву). За результатами розгляду цієї заяви банком було прийнято рішення про відмову в проведенні реструктуризації за кредитним договором відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про споживче кредитування".
В пункті 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ "Про споживче кредитування" мова йде про обов`язкову реструктуризацію, яка передбачає , що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям, підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника виключно у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.
Згідно з пп.4 п. 7 розділу IV Закону заява про реструктуризацію обов`язково повинна містити визначений перелік інформації, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя). У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом. Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації.
Оскільки звернення ОСОБА_1 від 06.04.2021 року за своїм змістом не відповідало вимогам пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування», останнє може вважатися заявою про проведення обов`язкової реструктуризації. Зазначене звернення стосувалося зміни умов погашення кредиту (встановлення фіксованого платежу та його переведення у гривню) та було реалізацією права сторін на договірну реструктуризацію за згодою сторін, передбачену статтею 17 Закону, а не процедурою обов`язкової реструктуризації, що здійснюється виключно у порядку та на умовах, визначених пунктом 7 розділу IV Закону №1381- ІХ. Обов`язкова реструктуризація передбачає подання заяви, яка повинна містити чітко визначений законом перелік відомостей і супроводжуватися відповідними документами. 
Матеріалами справи підтверджено, що з 2021 року по 25.07.2025 року позичальник не подавав до банку заяви, оформленої відповідно до вимог підпункту 4 пункту 7 розділу відповідного Закону, із наданням повного пакета необхідних для реструктуризації документів. Лише у липні 2025 року позивач уперше звернувся із заявою про реструктуризацію саме в порядку Закону № 1381-ІХ. Отже, звернення від 06.04.2021 року не може бути прирівняне до заяви про обов`язкову реструктуризацію, а тому не впливає на перебіг встановленого законом тримісячного строку. Відтак твердження ОСОБА_1 про те, що строк звернення не було пропущено, є необґрунтованими.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) 
Вагомих доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права ,а тому підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382-384, ЦПК України, суд,
Постановив: :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук 

судді: В.В. Оніщук

В.П. Рибчинський