Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 673/348/25
Провадження № 2/650/472/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Хомик І.І., 
за участі секретаря Дорошенко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка цивільну справу за позовом представника позивача Стаднік Володимира Валерійовича в інтересах Служби у справах дітей Деражнянської міської ради Хмельницької області до ОСОБА_1 , третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Подолянчик" Хмельницької обласної державної адміністрації, про відбрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Стаднік В.В. , звернувся до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовом в інтересах Служби у справах дітей Деражнянської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Подолянчик" про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що з на обліку служби у справах дітей Деражнянської міської ради, перебувають малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах та проживають у сім`ї, у якій мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Родина проживає в АДРЕСА_1 .
Відповідач згідно витягів з Державного реєстру актів цивільної стану № 00049922400, 00049922054, 00049922313 та 00049922594 від 07.03.2025, є одинокою матір`ю, реєстрація народження чотирьох дітей проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СКУ. 
Під час відвідування родини, обстежувалися умови проживання сім`ї ОСОБА_7 та вживалися заходи впливу на одиноку матір, щодо необхідності покращення умов проживання та виховання дітей. Однак відповідач на зауваження не реагувала. ОСОБА_1 , неодноразово усно та письмово попереджалася про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків та притягувалася до адміністративної відповідальності. Дані заходи вживалися до матері і за попереднім її місцем проживання у Розсошанській сільській раді Хмельницького району. Відповідач схильна до зловживання алкогольними напоями, на фоні чого вчиняє психологічне насильство стосовно дітей. У дітей відсутній чистий змінний одяг, раціональне харчування та належний догляд. У матері відсутній виховний вплив на старших дітей. Встановлений факт вчинення домашнього насильства матір`ю відносно усіх дітей.
На час обстеження діти знаходилися у будинку разом із відповідачем, яка перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, в кімнатах було брудно, наявний стійкий запах алкоголю. Дитячі речі розкидані по будинку, все знаходиться в безладі. Малолітній ОСОБА_4 в цей час знаходив у храмі католицької церкви, що розташований поруч, без необхідного одягу та взуті пояснивши свою втечу із будинку тим, що мати три доби перебуває у нетверезому стані та вчиняє домашнє насильство відносно дітей.
21 лютого 2025 року виконавчим комітетом Деражнянської міської ради прийнято рішення № 41, 42, 43 та № 44 «Про негайне відібрання дитини» згідно яких ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відібрано у матері з метою недопущення подальшого перебування в умовах, що загрожують їх життю та здоров`ю, з влаштуванням їх до КП «Хмельницька обласна дитяча лікарня» Хмельницької обласної ради з подальшим влаштуванням до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» м. Хмельницький, де діти знаходяться до теперішнього часу, в зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з позовними вимогами про позбавлення ОСОБА_1 , батьківських прав.
Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що відповідно до висновку просить суд позбавити відповідача батьківських прав. Діти перебувають у закладі соціально-психологічної реабілітації. У березні місяці 2025 року дітей відібрали від матері. У лютому 2025 року діти роздягнуті та босоніж прийшли до храму католицької церкви, щоб їх захистили від матері, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Відповідач одноразово проходила лікування в лютому місяці. Вважає, що за таких умов позовні вимоги підлягають задоволенню і просить їх задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні свою вину визнала, та пояснила, що вона виправиться, вже влаштувалася на роботу. Діти їй телефонують, просять забрати їх додому. Вона неодноразово відвідувала їх у центрі «Подолянчик». З дітьми у неї гарні стосунки, вони є сім`я де люблять один одного. Вона сумує за дітьми, діти теж сумують за нею. Вона створила вдома їм належні умови і чекає на них.
Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що дійсно був факт, що відповідач вживала алкогольні напої та діти втікли з дому. Але це був одноразовий факт. Відповідач влаштувалася на роботу, не вживає алкогольні напої. Відвідувала дітей багато разів. У будинку створила належні умови для життя і навчання дітей. Просить відмовити у задоволені позовних вимог.
Представник центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Подолянчик" Волошина І.М., у судовому засіданні пояснила, що діти перебувають у центрі вже більше року. Відповідач цікавиться життям дітей, часто їх відвідує в закладі, приносить гостинці. Діти чекають зустрічей з матір`ю, хочуть додому і жити з матір`ю. Просить прийняти рішення на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_8 , у судовому засіданні пояснила, що 25 лютого 2025 року надійшло повідомлення про домашнє насильство. На виклик виїхала група реагування, виявилося, що була загроза життю та здоров`ю дітей. Виклик здійснив пастор через старосту громади. Під час виїзду відповідач перебувала в стані алкогольного сп`яніння, двоє дітей були з нею, а ОСОБА_4 у костелі. У будинку було брудно, все розкидане, ОСОБА_1 не реагувала на зауваження, висловлювалася нецензурною лайкою. Відповідача забрали в лікарню на освідування, а дітей забрали до лікарні, у подальшому їх помістили до центру соціальної психологічної реабілітації дітей «Подолянчик».
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що працює старостою села в якому проживає сім`я ОСОБА_1 . До неї надійшов дзвінок від пастора, що ОСОБА_10 прибіг до парафії шукати захисту в зв`язку з домашнім насильством в сім`ї. Коли вона приїхала до сім`ї ОСОБА_1 в будинку було брудно. Двоє молодших дітей були з відповідачем, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, діти були налякані, розгублені. Двоє старших дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були у парафії. 
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що сім`я ОСОБА_1 , 23.01.2025 року за рішенням сільської ради була взята на облік як така, що потребує послуги соціального супроводу. У лютому 2025 року було вже прийнято рішення про відібрання дітей від матері у зв`язку з домашнім насильством щодо дітей. Відповідач у неї попросила допомоги, щоб вилікуватися від алкогольної залежності. Після домашнього насильства відповідач пройшла курс лікування. ОСОБА_1 схильна до брехні та вживання алкогольних напоїв.
Неповнолітній ОСОБА_14 у присутності психолога центру соціальної психологічної реабілітації дітей «Подолянчик», у судовому засіданні повідомив, що хоче додому, з мамою йому було добре, вона піклувалася про них, завжди була їжа та вони були одягненні. Він допомагав мамі. В сім`ї між ними добрі стосунки.
Неповнолітній ОСОБА_4 у присутності психолога центру соціальної психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» у судовому засіданні повідомив, що в закладі перебуває з лютого 2025 року. З мамою краще, хоче додому, мама про них піклувалася, готувала їжу, одягала їх. Він маму дуже любить і хоче бути з нею. В той день мама на нього насварилася і він втік з дому до костелу, а пастор викликав поліцію. Він на маму не ображається.
Неповнолітня ОСОБА_5 у присутності психолога центру соціальної психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» у судовому засіданні повідомила, що хоче додому до мами, сумує за мамою. Мама хороша, добра. З мамою краще ніж в центрі.
Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою позбавлення їх батьківських прав.
Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. А згідно п. 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
У ч. 2 п. 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідач є матір`ю одиначкою, реєстрації народження дітей проведені відповідно до ч. 1 ст. 135 СКУ, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільної стану № 00049922400, 00049922054, 00049922313 та 00049922594 від 07.03.2025.
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , перебувають на обліку відділу «Служба у справах дітей» як діти, які знаходяться в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків.
Згідно висновку виконавчого комітету Деражнянської міської ради від 20.03.2025 року доцільно відібрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з ухиленням її від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей.
Відповідно до листа Деражнянського міського центру надання соціальних послуг від 24.03.2025 року № 92/01-24 родина ОСОБА_15 перебувала під соціальним супроводом з 27.01.2025 року. Фахівцем із соціальної роботи проводилися заходи щодо забезпечення потреб дітей, виконання батьківських обов`язків, профілактики шкідливих звичок та девіантної поведінки, про те мати агресивно поводилася по відношенню до фахівця із соціальної роботи, ігнорувала його рекомендації. Відмічено нестабільний емоційний стан ОСОБА_16 та її схильність до шкідливих звичок та девіантної поведінки, що негативно впливають на стан дітей.
Сім`я проживає в глинобитному будинку, який складається з 3-ох житлові кімнат, кухні та веранди. Санітарний стан будинку задовільний. Будинок потребує косметичного ремонту. Родина частково забезпечена меблями та предметами побуту. В господарстві утримують кози та птицю.
Як вбачається з акту обстеження умов проживання, за адресою проживання малолітніх дітей від 20.02.2025 року на час обстеження діти знаходилися у будинку разом із матір`ю ОСОБА_1 , що перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, в кімнатах було брудно, наявний стійкий запах алкоголю. Дитячі речі розкидані і в будинку, все знаходиться в безладі. Малолітній ОСОБА_4 в цей час знаходив у храмі католицької церкви, що розташований поруч, без необхідного одягу та взуття, пояснивши свою втечу із будинку тим, що мати три доби у нетверезому стані відносно усіх дітей вчиняє насильство.
Відповідач з 22 лютого по березня 2025 року проходила лікування з приводу діагнозів: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, що підтверджується випискою № 1548 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого виданої КНП «Хмельницький обласний закладом з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради.
Представником відповідача надані акти обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 , згідно яких вбачається, що будинок, в якому проживає остання, знаходиться в задовільному стані, є місце для проживання та навчання дітей. 
Відповідно надана довідка видана ОСОБА_1 , про офіційне працевлаштування контролером на КПП в ТОВ «Охорона компанія Тайкон» з 01.07.205 року.
Згідно довідки центру соціальної психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» Хмельницької обласної державної адміністрації ОСОБА_1 , за час перебування дітей в центрі з 25.02.2025 року по січень 2026 року включно провідувала їх 42 рази.
Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 ЗУ «Про охорону дитинства»).
У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.
Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч. 1 ст. 164 СК України.
Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.
Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц, провадження №14-327цс18.
Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 зі змінами, схваленими резолюцією № 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27.02.1991, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Підставою відібрання дітей без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання.
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100 рішення ЄСПЛ від 16.07. 2015 у справі «Мамчур проти України»).
Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (п. 50 рішення ЄСПЛ від 18.12. 2008 у справі «Савіни проти України).
Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.
Звертаючись в суд з позовом, орган опіки та піклування посилався на те, що відповідач ухиляється від свого обов`язку по вихованню дітей, вживає алкогольні напої, вчиняє домашнє насильство відносно своїх дітей.
Однак із наданих суду доказів встановлено, що мала місце саме подія, яка відбулася 20.02.2025 року. Інших подібних випадків не зафіксовано.
Разом з тим, на підставі наданих доказів та пояснень було встановлено, що мати працевлаштована, проявляє бажання забрати своїх малолітній дітей, в даний час вони гарно спілкуються та між ними стійкий зв`язок. Відповідач систематично протягом року відвідувала заклад, в якому перебувають її малолітні діти.
Досліджені в судовому засіданні докази свідчать, що відповідач усвідомила свою поведінку та в подальшому вчиняє дії, що вказують про бажання належно виконувати свої батьківські обов`язки, повернути малолітніх дітей додому та налагодити зв`язок. Зафіксовані події актом проведення оцінки ризиків рівня безпеки дитини це лише епізодичний випадок, одиночний факт, спричинений певними життєвими обставинами відповідача. На час розгляду справи судом не встановлено обставин, що свідчать про існуючі ризики імовірного насилля по відношенню до дітей з боку матері.
В найкращих інтересах дітей є недоцільним розлучення дітей із матір`ю з огляду на вік дітей, їх звички, перебування з матір`ю з моменту народження.
Суд виходить із того, що найкращим для дітей є їх проживання в рідній сім`ї.

Суд також враховує, що поведінка відповідача змінилась, вона зробила для себе висновки, бажає і надалі виконувати батьківські обов`язки, має любов до своїх дітей, і демонструєь своїм ставленням дійсне бажання жити з дітьми та опікуватись ними.
Порівнюючи вагомість тих обставин, на які як на підставу для відібрання дітей посилається позивач, і вагомість психологічного аспекту відібрання, враховуючи особу і поведінку відповідача, а також враховуючи, що відібрання дітей від батьків може бути застосовано лише як крайня міра, коли без відібрання не можна усунути загрозу для життя та здоров`я дитини у інший спосіб, то при наданих доказах і при вставлених судом конкретних обставинах судом не встановлено підстав для відібрання дітей від матері, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Так само, не підлягає задоволенню і вимога представника позивача про стягнення з відповідача аліментів, оскільки зазначена вимога є похідною від попередньої вимоги про відібрання малолітніх дітей, без позбавлення батьківських прав, підлягає залишенню без задоволення.
Судові витрати віднести за рахунок держави, відповідно до п.14 ст.3 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 19, 150, 160, 180-183 СК України, ст.ст.200, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог представника позивача Стаднік Володимира Валерійовича в інтересах Служби у справах дітей Деражнянської міської ради Хмельницької області до ОСОБА_1 , третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Подолянчик" Хмельницької обласної державної адміністрації, про відбрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 06.04.2026 року

Суддя       Ірина ХОМИК