Справа № 357/3568/25
Провадження № 2/357/1637/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя – Цукуров В.П.,
секретар судового засідання – Чайка О.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача – адвоката Івіної М.Ю., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача – адвоката Плаксія Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 у місті Біла Церква Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу –
В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.
Короткий зміст позовних вимог. 
У березні 2025 року ОСОБА_3 (далі – «Позивач») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - «Відповідач»), треті особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 
В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на такі обставини.
З лютого 2013 року по 06 квітня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, мали спільний побут та спільно вели господарство, мали спільний бюджет, між ними існували взаємні права та обов`язки членів сім`ї, а також усталені відносини, притаманні подружжю.
У період з лютого 2013 року по 06 квітня 2022 року Позивач та ОСОБА_4 , разом з донькою Позивача - ОСОБА_5 , спільно проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом ЖЕД-412 від 06.03.2025 року.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не був зареєстрований офіційно через органи ДРАЦС, оскільки це ніяк не впливало на їхні теплі, щирі відносини, почуття, плани на спільне майбутнє, виховання дітей (доньки Позивача та сина ОСОБА_4 - Відповідача).
Під час спільного проживання Позивачка та ОСОБА_4 в інших шлюбних відносинах не перебували. 
Лише 17 лютого 2024 року Позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , та змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , що підтверджується витягом з ДРАЦС та копією свідоцтва про шлюб.
12.09.2011 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано.
Від шлюбу у ОСОБА_4 є син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Відповідач у даній справі.
Таким чином, починаючи з 2013 року по квітень 2022 року ані Позивач, ані ОСОБА_4 не перебували у інших зареєстрованих шлюбах.
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 познайомилися в маршрутному таксі № НОМЕР_1 де ОСОБА_4 працював водієм. З лютого 2013 року вони почали проживати разом за адресою АДРЕСА_1 . Дана квартира належить батькам Позивача, має три кімнати, в одній з яких жив брат Позивача зі своєю сім`єю, а в іншій проживали ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , як сім`я: дбали про спільний побут, робили ремонт, відпочивали та будували плани на майбутнє.
У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України, ОСОБА_4 самостійно звернувся до ТЦК та СП та був добровільно мобілізований до Збройних Сил України 18.03.2022 року. 19.03.2022 року ОСОБА_4 було направлено у навчальний центр військової частини НОМЕР_2 , а 29.03.2022 року направлено до військової частини НОМЕР_3 (поза штатом), згодом - в зону бойових дій в район Донецької обл., населений пункт Новоселівка друга, Ясинуватського району.
Факт спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з лютого 2013 року по 2022 рік підтверджується також Актом ЖЕД-412 від 06.03.2025 року, складеним посадовими особами Житлово-експлуатаційної дільниці № 412 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» за участі мешканців сусідніх квартир вказаного будинку, яким підтверджено, що у квартирі АДРЕСА_2 , спільно проживали ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у період з лютого 2013 року по 2022 рік.
Одним із доказів проживання однією сім`єю є те, що з`явившись добровільно до ТЦК та СП, ОСОБА_4 власноручно заповнив «Соціальний паспорт військовослужбовця», який є частиною особової справи військовослужбовця, вказавши при цьому, що його дружиною є ОСОБА_10 , та зазначивши її контактний номер телефону.
Крім того, в розділі «Адреса проживання» ОСОБА_4 зазначив « АДРЕСА_1 », яка співпадає із спільною адресою проживання Позивача.
На думку Позивача це свідчить про те, що ОСОБА_4 дійсно вважав її своєю дружиною.
В період з лютого 2013 до 28 лютого 2022 року ОСОБА_4 працював в ТОВ «Д-М Київтранс» водієм міського пасажирського транспорту (автобус), де офіційно отримував заробітну плату, що підтверджується копіями трудової книжки та довідками про нарахування заробітної плати.
Позивач ОСОБА_1 в період з 27.05.2008 по 10.12.2024 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, в період з вересня 2019 року по 15 липня 2022 року працювала офіційно на посадах касира та керуючого магазином.
Зазначене свідчить про спільне формування сімейного бюджету, наявність у них коштів для формування спільного бюджету.
Крім того, перебуваючи на навчанні у навчальному центрі військової частини НОМЕР_2 , а потім після переведення ОСОБА_4 у військову частину НОМЕР_3 для проходження військової служби і фактично до його загибелі, останній надсилав Позивачу грошові перекази через платіжну систему «Приват 24».
За час спільного проживання Позивач разом з ОСОБА_4 за спільні кошти придбавали техніку, меблі, побутові інструменти, зокрема: телевізор марки «Samsung UE 40», шуруповерт, шафи, комод.
За період спільного проживання Позивач була відповідальною за мобільний зв`язок сім`ї та неодноразово поповнювала мобільний рахунок чоловіка ОСОБА_4 , що підтверджується випискою про рух коштів по картці «Monobank» та ПриватБанк.
Отже вказані обставини підтверджують те, що Позивач з ОСОБА_4 мали спільний бюджет та спільний побут, адже знаходячись на військовій службі останній продовжував матеріально утримувати сім`ю, і брати участь у спільних витратах домогосподарства.
За період спільного проживання ОСОБА_4 відвідував лікарню за місцем свого фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_1 .
Факт ведення спільного побуту, наявність спільного бюджету, а також взаємини, притаманні подружжю, підтверджується також листуванням Позивача з ОСОБА_4 в месенджерах, зокрема - «Viber», та аудіозаписами їх розмов.
Вищенаведене листування у своїй сукупності підтверджує наявність спільного побуту та спільного бюджету між Позивачем та ОСОБА_4 , а також взаємних прав та обов`язків, притаманних членам сім`ї.
Друзі, знайомі, сусіди, а також громадськість сприймали Позивача та ОСОБА_4 як сім`ю.
За час спільного проживання Позивач з ОСОБА_4 здійснювали спільні поїздки, проводили разом дозвілля та відпочивали.
Наприклад, у липні 2018 року Позивач з ОСОБА_4 та донькою Позивача ОСОБА_5 здійснили спільну поїздку до Санжейки, Одеська обл., що підтверджується електронним бронюванням на платформі Booking.com.
Під час перебування ОСОБА_4 в зоні бойових дій, Позивач отримувала посилку з одягом який був відправлений на її адресу, що підтверджується Експрес-накладною ТОВ «Нова Пошта» №59000805197472 від 30.03.2022 року. 
Факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, підтверджується, зокрема, численними спільними фотографіями, відео та аудіозаписами, а також показами свідків.
ІНФОРМАЦІЯ_4 , прикриваючи відхід підрозділів ЗСУ з Донецької обл., населений пункт Новоселівка друга, Ясинуватського району, ОСОБА_4 загинув. 
У сповіщенні про смерть, виданому на ім`я Позивача як дружини загиблого, ІНФОРМАЦІЯ_5 від ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначено, що ОСОБА_4 загинув при захисті Батьківщини з ворогом ЗС РФ ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Причиною смерті ОСОБА_4 стала вибухова травма, несумісна з життям, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №1204 від 15.04.2022 року, виданим КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» та повідомленням про смерть №691/849 військовою частиною НОМЕР_3 від 06.04.2022 року.
Позивач зазначає, що після того, як обірвався зв`язок з ОСОБА_4 , вона була повідомлена за допомогою сповіщення про смерть від 07.04.2022 року в якому він зазначений як її чоловік, а вона як його дружина.
В розпорядженні Позивача наявні оригінали особистих документів ОСОБА_4 , а саме: паспорт, посвідчення особи яка постійно працює на території зони посиленого радіоактивного контролю, військовий білет, медична картка амбулаторно хворого ОСОБА_4 , виписки з медичних установ, трудова книжка.
Сам факт наявності у Позивача оригіналів вказаних особистих документів ОСОБА_4 у такій значній кількості підтверджує їх спільне проживання однією сім`єю.
На думку Позивача, наведеними вище доказами доведена та обставина, що починаючи з лютого 2013 року по 06.04.2022 року - дату смерті (загибелі) ОСОБА_4 , ОСОБА_1 проживали однією сім`єю з ОСОБА_4 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, мали спільний побут та спільно вели господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки як члени сім`ї, а також усталені відносини, притаманні подружжю.
У зв`язку з загибеллю ОСОБА_4 .. Позивач, яка є членом його сім`ї в розумінні статті 3 Сімейного кодексу України (як особа, яка проживала разом із загиблим, мала спільний побут, взаємні права та обов`язки), має намір отримати одноразову грошову допомогу.
Позивач звернулась з листом на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 з проханням надати виплати одноразової грошової допомоги, яка передбачена постановою КМУ №168, на що було отримано відповідь про те, відповідно до пункту 2 постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 року сім`ям загиблих осіб виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів передбачених у статті 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року. Також зазначено, що Позивачка матиме право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ №168 якщо буде рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю. 
Одночасно її проінформували, що документи на розгляд про виплату одноразової грошової допомоги сину ОСОБА_4 направлено до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_8 звернув увагу, що у витязі з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 25.04.2022 року №50-РС зазначено, що загиблий перебував у відносинах з громадянкою ОСОБА_11 , спільних дітей не мають. 
Відповідно до протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум від 16.06.2022 року сину ОСОБА_4 виплачено грошові кошти в сумі 7 500 000 грн., що становить ? від 15 000 000 грн.
Посилаючись на приписи матеріального та процесуального права України, Позивач просила суд встановити факт проживання ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженки м. Києва, РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженця м. Біла Церква, РНОКПП НОМЕР_5 ) однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з лютого 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_11 (дату загибелі ОСОБА_4 ).

Історія справи. Позиції учасників справи.
18.04.2025 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с. 221-222).
30.04.2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому той позовні вимоги не визнав у повному обсязі, у їх задоволенні просив відмовити та зазначив наступне (т.2 а.с. 19-32). 
Відповідач визнає ті обставини, що ОСОБА_4 проживав з позивачкою однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з лютого 2013 року по грудень 2020 року.
Відповідач не визнає тих обставин, що ОСОБА_4 проживав з позивачкою однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з січня 2021 року по 06.04.2022 року.
На думку представника Відповідача, правові підстави для встановлення факту проживання позивачки та ОСОБА_4 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з лютого 2013 року по 06.04.2022 року відсутні, оскільки позивач належними та допустимими доказами не довела, що в цей період між нею та ОСОБА_4 мали місце усталені стосунки, що притаманні подружжю, зокрема позивач суду не підтвердила факту ведення спільного господарства та побуту з ОСОБА_4 , наявність у них спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально та матеріально.
При цьому, факти перебування у близьких стосунках між ними, спільна присутність їх на святах, періодичний спільний відпочинок, проживання за однією адресою, надання ОСОБА_4 нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами) позивачу та її дитині без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не можуть свідчити, що між позивачкою та ОСОБА_4 склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.
Оскільки, військова частина НОМЕР_3 та ІНФОРМАЦІЯ_12 , за своїми положеннями не наділенні повноваженнями встановлювати факти цивільного шлюбу, тому повідомлення про смерть № 691/849 від 06.04.2022 року та сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) АДРЕСА_3 , є неналежним доказом у справі, так як в них відсутні відомості щодо спільного проживання, спільного побуту та взаємних прав та обов`язків ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в період з лютого 2013 року по 06.04.2022 року.
Інформація в листі № К/3222 від 10.10.2022 року про те, що згідно відомостей, вказаних у витязі із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 25.04.2022 року № 50-РС, загиблий перебував у відносинах з громадянкою ОСОБА_11 , не може беззаперечно доводити ту обставину, що ці відносини були притаманними подружжю, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На думку представника Відповідача акт від 06.03.2025 року не підтверджує обставин, щодо спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в період з лютого 2013 року по 2022 рік.
Крім того, суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
В позовній заяві Позивач вказує, що їй необхідно встановити факт проживання однією сім`єю її та ОСОБА_4 без шлюбу для подальшого звернення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця Збройних Сил України в період дії воєнного стану ОСОБА_4 ..
Так, військовослужбовець ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , виконуючи військовий обов`язок в бою за Україну. На дату загибелі ОСОБА_4 , цивільна дружина відносилася до осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги за загиблого (померлого) військовослужбовця.
За умов абзаців 2 та 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, в редакції на дату загиблі ОСОБА_4 , особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу.
Отже, абзац 3 цієї постанови встановлює присічний строк для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, який становить 3 роки від дати загибелі військовослужбовця в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Указом Президента України №64/2022, з 24.02.2022 року було введено в Україні воєнний стан.
У свідоцтві про смерть ОСОБА_4 датою смерті вказано ІНФОРМАЦІЯ_11 .
06.04.2025 року сплив присічний строк для реалізації права членів сім`є загиблого військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.
У позовній заяві Позивач вказує, що подала відповідну заяву на призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги, яка передбачена постановою КМ України №168 від 28.02.2022 року, до ІНФОРМАЦІЯ_13 .
Однак, за змістом абз. 1 листа № К/3222 від 10.10.2022 року, позивачка звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_13 з заявою про зупинення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , сину загиблого військовослужбовця, а не з заявою на призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги, яка передбачена постановою КМ України № 168 від 28.02.2022 року.
Оскільки, до 06 квітня 2025 року позивачка не подала до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяви на призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги, яка передбачена постановою КМ України № 168 від 28.02.2022 року, у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_4 військовослужбовця – головного сержанта ОСОБА_4 , тому вона є такою, що втратила своє право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою.
Водночас, до позовної заяви додано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи після смерті ОСОБА_4 та роз`яснення приватного нотаріуса Деруна А.А., який завів цю спадкову справу.
Тому, встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без шлюбу може бути необхідним для виникнення у неї спадкових прав на майно померлого ОСОБА_4 ..
Оскільки, після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв його син ОСОБА_2 , тобто спадкоємиць першої черги, то право на спадкування позивачки, як спадкоємиці четвертої черги, не настане, а отже і не призведе до виникнення цього права.
На думку відповідача від встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у позивачки не виникне право на спадкування після смерті ОСОБА_4 ..
Посилаючись на приписи процесуального і матеріального права України, представник Відповідача просив суд відмовити Позивачу в задоволенні позову.

05.05.2025 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив, у якій представник Позивача не погодилась з позицією представника Відповідача з таких підстав (т.2 а.с. 47-55). Сторона Позивача звертає увагу суду на те, що до матеріалів справи долучено докази, що підтверджують факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а саме: акт ЖЕД-412 в якому засвідчено, що ОСОБА_4 проживав разом з ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 в період з лютого 2013 року по 2022 рік, копії фотокарток та відеозаписи з спільним відпочинком за різний період часу, витягами з банківських переказів де заначено, що кошти з військової частини НОМЕР_6 , де проходив військову підготовку ОСОБА_4 перераховуються на ім`я ОСОБА_1 , копії чеків про оплату спільних покупок, копії декларацій з лікарем в якій зазначені адреси фактичного місця проживання загиблого ОСОБА_4 та позивача, а саме в квартирі АДРЕСА_2 ; копіями переписок, аудіозаписів розмов; корінцем сповіщення на ім?я ОСОБА_1 , яка вказана дружиною загиблого. Також даний факт може бути підтверджений показами свідків.
Представник Відповідача, заперечуючи факт проживання з січня 2021 року по квітень 2022 рік, зазначає щодо не належності ОСОБА_1 до членів сім`ї в розумінні сімейного кодексу і в подальшому як особу яка не має права отримати одноразову грошову допомогу.
Однак, у ч.2 ст.3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Тобто і для «фактичного подружжя» повинні бути характерними усі ознаки сім`ї, передбачені ст. 3 СК України, а саме: спільне проживання, спільний побут та наявність взаємних прав та обов`язків.
Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).
Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.
До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.
Так дійсно, має бути доведена сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Саме сукупність обставин та відносин: наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування; участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність вирішення побутових питань та інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин тощо буде доведено в судовому засіданні показами свідків та доказами, долученими до позовної заяви.
У зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 .. Позивач, яка є членом його сім`ї в розумінні статті 3 Сімейного кодексу України (як особа, яка проживала разом із загиблим, мала спільний побут, взаємні права та обов`язки), має намір отримати одноразову грошову допомогу.
Звернула увагу суду на те, що виплата одноразової грошової допомоги, а саме її частини на яку претендує ОСОБА_1 як член сім?ї загиблого (померлого) військовослужбовця здійснюються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі постанова №168) та наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 №45, закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно переліку осіб відповідно до постанови №168 в редакції 02.04.2022 року право на отримання грошової допомоги мають:
члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
члени сім`ї в розумінні законодавства України - це особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, в тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Зокрема Верховний Суд послався на пункт 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99, яким передбачається, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
З приводу наданих до матеріалів справи скріншотів переписок, звернула увагу, зокрема, на Постанову ВС від 13.07.2020 року у справі № 753/10840/19, в якій зазначено: «На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 надала скріншоти повідомлень з телефону та планшету, роздруківки з Viber, які суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, вважав належними та допустимими доказами, які досліджені судами у їх сукупності та яким надана належна правова оцінка.» 
Щодо доводів представника Відповідача про те, що Позивач пропустила строки звернення на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністра України №168 від 28.02.2022 року зазначила таке. 
12.09.2022 року в порядку окремого провадження було відкрито провадження за заявою ОСОБА_11 до заінтересованої особи ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу.
03.10.2022 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_14 в якій просила зупинити нарахування одноразової грошової допомоги до встановлення факту проживання однією сім?єю Броварським міськрайонним судом Київської області.
10.10.2022 року ОСОБА_1 отримала відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_14 про те, що: « ОСОБА_9 має право отримати одноразову грошову допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року якщо рішенням суду буде встановлено факт проживання однією сім?єю з ОСОБА_4 в період з лютого 2013 року по 06 квітня 2022 року.»
22.03.2023 року заявник ОСОБА_11 після чергової консультації у юриста, оскільки вона, як особа, яка не володіє спеціальними знаннями в галузі права, залишає заяву про встановлення факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу, без розгляд через з`ясований факт, що вона мала звернутися з позовною заявою, а не в порядку окремого провадження.
14.03.2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області подано позовну заяву про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з лютого 2013 року по 06 квітня 2022 рік.
01.04.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також до ІНФОРМАЦІЯ_15 було скеровано заяви про нарахування одноразової грошової допомоги та призупинення виплати одноразової грошової допомоги до набрання законної сили рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
18.04.2025 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження в даній справі.
24.04.2025 року надійшла відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_7 в якій зазначено, що питання про нарахування ОГД та призупинення нарахування ОГД приймається Комісією Міністерства оборони України.
26.04.2025 року до Міністерства оборони було скеровано лист з проханням про призупинення виплат одноразової грошової допомоги до набрання законної сили рішення Білоцерківського міськрайонного суд Київської області.
Отже, Позивач із заявою про отримання одноразової грошової допомоги звернулась вчасно, в межах наданого законом строку для можливості реалізації свого права.
Враховуючи вищевикладене, представник Позивача наполягала на задоволенні позовних вимог.

06.05.2025 року на адресу суду за допомогою системи «Електронний суд» надійшли пояснення представника третьої особи – Міністерства оборони України, у яких той навів правові висновки Верховного Суду у справах даної категорії (т.2 а.с. 95-101). 

13.06.2025 року на виконання ухвали суду від 21.05.2025 року про витребування доказів на адресу суду від приватного нотаріуса Білоцерківського нотаріального округу Дерун А.А. надійшла завірена належним чином копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка містить, зокрема, заяви сторін про прийняття спадщини, роз`яснення Позивачу про відмову у видачі в подальшому свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням документів для доказу родинних стосунків з померлим, а також свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2023 року №257, 259, 260, 261 на ім`я Відповідача (т.2 а.с. 162, 163-235).

23.06.2025 року на виконання ухвали суду від 21.05.2025 року на адресу суду від Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області надійшли копія запису акта про одруження №1476 від 25.10.2003 року та Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 13.06.2025 року №00051788170 (т.2 а.с. 157, 158, 159-160).

07.08.2025 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (т.3 а.с.25).

У судових засіданнях Позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Надали пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві та відповіді на відзив. На запитання головуючого щодо аудіозаписів її телефонних розмов з ОСОБА_4 пояснила, що такі записи вона робила не спеціально, а вони здійснюються автоматично, оскільки це передбачено заводськими налаштуваннями моделі її телефону, а також пред`явила суду та продемонструвала вказаний телефон із аудіозаписами таких розмов.

У судових засіданнях представник Відповідача та Відповідач (явка якого судом була визнана обов`язковою) проти задоволення позовних вимог заперечували, просили відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Надали пояснення, аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву. 

Показання свідків. 
18.11.2025 року допитана в судовому засіданні за її згодою у якості свідка Позивач ОСОБА_1 пояснила суду наступне. Вони з ОСОБА_12 проживали однією сім`єю як подружжя, разом відпочивали, проводили вільний час. ОСОБА_13 знайомив Позивача зі своїми родичами, разом вони їздили в с. Синяву до його матері. У 2014 році Позивач доглядала його матір, оскільки вона була онкохворою. потім вони забрали її в Київ на обстеження і там сказали, щоб вони забирали її в рідні стіни, через що Позивач та ОСОБА_13 відвезли його мати в село. Там вони продовжили догляд за нею до самої її смерті. На роботі ОСОБА_13 Позивача всі знали як його дружину, ніхто не знав, що вони не одружені. ОСОБА_13 вважав що розпис не тримає, він вже там був, він казав що вони люблять один одного і цього достатньо. Коли мати ОСОБА_13 померла він разом з Позивачем продали хату в селі і купили його сину кімнату в місті Біла Церква. Потім, коли його син ОСОБА_14 захворів на онкохворобу і потребував лікування та операції, Позивач із ОСОБА_13 відкладали кошти і збирали на нову машину, тому коли ОСОБА_14 робили операцію, саме вони її оплачували з спільних коштів. За спільні кошти Позивач та ОСОБА_13 купували різні речі, ліжко. Позивач та ОСОБА_13 проводили разом дозвілля, їздили на відпочинок. У 2022 році, коли почалася повномасштабна війна, Позивач та ОСОБА_13 залишилися без роботи і він вирішив піти воювати. У сім`ї Позивача та ОСОБА_13 був поділ обов`язків: вона готувала їсти, носила йому на роботу судочки, прибирала, прала та робила усе, що має робити жінка для чоловіка, а ОСОБА_13 відповідав за відпочинки, він їздив на базар за м`ясними продуктами, ремонтував розетки. Вони обоє заробляли кошти, все було спільне, кошти зберігали в дерев`яній скринці. Будучи на фронті ОСОБА_13 телефонував Позивачу щодня по 4-5 разів, вони постійно переписувалися.

18.11.2025 року допитана в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка ОСОБА_5 повідомила суду таке. Вона є донькою Позивача. Вона пам`ятає як її мати познайомилася з ОСОБА_13 у лютому 2013 року, тоді їй було 11 років. Мати сказала, що вона піде пити каву, свідок розплакалася і пішла з нею. ОСОБА_13 був веселий, одразу знайшов до свідка підхід. Свідок разом із Позивачем та ОСОБА_13 жили разом, однією сім`єю, разом проводили вихідні, святкували свята, ОСОБА_13 давав свідку кошти, платив за школу, разом вони їздили відпочивати. ОСОБА_13 завжди їздив на вихідних «генеральським салом», свідок та Позивач готували для нього, возили на роботу обід, свідок допомагала йому кондуктором коли він працював на маршруті. Свідок, Позивач та ОСОБА_13 жили дружно та були як родина, як сім`я. ОСОБА_13 із Позивачем ніколи не сварилися. Одного разу свідок та Позивач зробили ОСОБА_13 сюрприз та привезли йому на роботу цуценя породи ОСОБА_15 . ОСОБА_13 , у свою чергу, подарував матері свідка тхора, якого вона дуже хотіла. Коли почалася повномасштабна війна, Позивач та ОСОБА_13 спочатку були разом, потім мама свідка була сама, оскільки ОСОБА_13 був на навчанні. Свідок та ОСОБА_13 переписувалися, шуткували, останній раз вона написала йому 6 квітня, потім їй зателефонувала мама і повідомила що ОСОБА_13 загинув. Позивач дуже хотіла розписатися із ОСОБА_13 , але він казав, що це нічого не змінює, що після війни повернеться і розпишеться. Свідок чула особисто від нього і запам`ятала це, тому що для її матері це було дуже важливо. У Позивача та ОСОБА_13 був спільний бюджет, у ОСОБА_13 була дуже стара скринька і вони туди складали кошти, він кожну суботу і свідку, і Позивачу купував квіти, готував на вихідних, разом вони купували шафу, телевізор, купували золотий ланцюжок і перстень.

18.11.2025 року допитана в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка ОСОБА_16 повідомила суду таке. ОСОБА_4 є її двоюрідним братом. Свідку відомо, що з 2013 року він проживав спільним життям з Позивачем, вони жили як чоловік і дружина. ОСОБА_13 привіз ОСОБА_17 на знайомство в село Хрещатий Яр, вони копали картоплю. Свідок із Позивачем та ОСОБА_13 зустрічалися приблизно двічі або тричі на рік. Частіше вони приїздили до свідка, оскільки проживали вони в Києві і свідок була там один раз. За життя ОСОБА_13 казав, що ОСОБА_17 - це буде його друга дружина, з ОСОБА_18 він розірвав шлюб. Позивач та ОСОБА_13 завжди були разом, останній раз свідок їх бачила в листопаді 2021 року. У той момент у свідка одночасно померли батьки, 6 і 10 листопада і вони допомагали свідку, були з нею до 40 днів. Свідок знає, що в с. Синяві ОСОБА_13 та Позивач усе робили разом, мали спільний бюджет. Це вона бачила, коли вони купували телефон.

18.11.2025 року допитана в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка ОСОБА_19 повідомила суду таке. Вона познайомилась з Позивачем і ОСОБА_13 в 2017 році, коли Позивач прийшла до них в магазин працювати. Свідок і Позивач спілкувалися, дружили, ходили в гості. Позивач і ОСОБА_13 були чоловіком і дружиною, вели спільне господарство. Вони завжди разом приїжджали, свідок була в них в гостях, вона бачила їхні спільні покупки, меблі, продукти. Вони разом ходили на прогулянки, Позивач і ОСОБА_13 - як подружжя, свідок - як подруга сім`ї. До повномасштабної війни свідок бувала у Позивача і ОСОБА_13 приблизно два рази на місяць. У січні 2021 року вона була у них в гостях на Новий рік. Позивач і ОСОБА_13 усе разом робили разом, мали плани на майбутнє - вони хотіли власний будинок. Усі їх сприймали як подружжя. Свідок пам`ятає як робили сину ОСОБА_14 операцію. Позивач і ОСОБА_13 дуже переживали, ОСОБА_17 допомагала. ОСОБА_13 гарно спілкувався з донькою Позивача, він приносив їм квіти, каву. Коли почалася повномасштабна війна, вони спілкувались кожного дня в чаті.

18.11.2025 року, допитана в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка ОСОБА_20 повідомила суду таке. ОСОБА_17 і ОСОБА_13 - це сусіди свідка, вони живуть в квартирі АДРЕСА_4 , на першому поверсі, а свідок на четвертому. ОСОБА_13 - чоловік Позивача, у них була сім`я, яку свідок знає з хорошої сторони, вони ніколи не сварилися. ОСОБА_13 , коли приїздив з роботи, завжди турбувався про ОСОБА_17 , завжди йшов з пакетами, дбав про сім`ю. У них була собака і ОСОБА_13 її вигулював. Він брав доньку Позивача гуляти, завжди був веселий. Позивач і ОСОБА_13 робили в квартирі ремонт разом, купували меблі, усе робили разом. Свідок була в них дома, знала матір Позивача з 1982 року, як вони заселялися. Як почалася повномасштабна війна, то за тиждень свідок бачила ОСОБА_13 біля машини, він приїхав з роботи додому. 

ІІ. Мотивувальна частина.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами справи не оспорювалися наступні фактичні обставини. 
Відповідно до копії запису акта про одруження №1476 від 25.10.2003 року та Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 13.06.2025 року №00051788170 ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_21 з 25.10.2003 року. 12.09.2011 року рішенням суду по справі №2-2406 шлюб між сторонами було розірвано (т.2 а.с. 157, 158, 159-160).
Від даного шлюбу у них народився син – ОСОБА_2 , Відповідач по даній справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 (т.2 а.с. 187).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 , виданим Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1009 (т. 2 а.с. 166, зворот).
Після його смерті було заведено спадкову справу №32/2022, у матеріалах якої містяться, зокрема: заяви сторін про прийняття спадщини, роз`яснення Позивачу про відмову у видачі в подальшому свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням документів для доказу родинних стосунків з померлим, а також свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2023 року №257, 258, 259, 260, 261 на ім`я Відповідача (т.2 а.с. 163, 164, 184, зворот, 185, 191, 198, 212, зворот, 219, 225, 231).

На підтвердження позовних вимог Позивачем надано до суду наступні документи:
на підтвердження проживання однією у якості сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, Позивачем надано спільні фотографії з ОСОБА_4 (т.1 а.с. 189-199);
на підтвердження факту проведення спільного дозвілля та відпочинку з донькою Позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у липні 2018 року у Санжейці Одеської області Позивачем надано до суду скріншот електронного бронювання на платформі «Booking.com» (т.1 а.с. 200);
за життя ОСОБА_4 із зоні бойових дій надсилав Позивачу посилку з одягом, що підтверджується Експрес-накладною ТОВ «Нова Пошта» №59000805197472 від 30.03.2022 року (т.1 а.с. 201);
на підтвердження факту ведення спільного побуту, наявності спільного бюджету, а також взаємини, притаманних подружжю, Позивачем надано копії роздруківок телефонного листування Позивача з ОСОБА_4 в месенджерах «Viber» та аудіозаписи їхніх розмов сімейного характеру (т.1 а.с. 161-188, 202);
на підтвердження факту наявності коштів для формування спільного бюджету, матеріального утримання ОСОБА_4 сім`ї, його участі у спільних витратах домогосподарства, Позивачем надано до суду довідки про нарахування заробітної плати, трудових книжок, банківські виписки, відповідно до яких ОСОБА_4 , перебуваючи на навчанні у навчальному центрі військової частини НОМЕР_2 , а потім після переведення у військову частину НОМЕР_3 для проходження військової служби і фактично до його загибелі, надсилав Позивачу грошові перекази через платіжну систему «Приват 24», поповнював їй рахунок на мобільному телефоні, квитанції про придбання побутової техніки, меблів, побутових інструментів, телевізору марки «Samsung UE 40», шуруповерта, шафи, комоду, (т.1 а.с. 91-160);
у розпорядженні Позивача наявні оригінали особистих документів ОСОБА_4 , а саме: паспорт, посвідчення особи яка постійно працює на території зони посиленого радіоактивного контролю, військовий квиток, медична картка амбулаторно хворого ОСОБА_4 , медична карта водія, виписки з медичних установ, трудова книжка (т.1 а.с. 26-34, 47-56, 74, 79-80, 84-90);
Згідно з актом ЖЕД-412 від 06.03.2025 року у період з лютого 2013 року по 06.04.2022 року Позивач та ОСОБА_4 , разом з донькою Позивача - ОСОБА_5 , спільно проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 46).
За життя у ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_4 власноручно заповнив «Соціальний паспорт військовослужбовця» який є частиною особової справи військовослужбовця, вказавши при цьому, що його дружиною є ОСОБА_10 , вказавши її контактний номер телефону. Крім того, в розділі «Адреса проживання» ОСОБА_4 зазначив « АДРЕСА_1 », яка співпадає із спільною адресою проживання Позивача. У зв`язку з цим, після його загибелі повідомлення про смерть та сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) надійшли на ім`я Позивача за адресою АДРЕСА_1 . У даних документах Позивач указана як дружина ОСОБА_4 (т.1 а.с. 57, 58, 59).
Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_13 від 10.10.2022 року №К/3222 у витязі з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 25.04.2022 року №50-РС загиблий перебував у відносинах з громадянкою ОСОБА_11 , тобто Позивачем у даній справі (т.1 а.с. 66-67).
За життя ОСОБА_4 відвідував лікарню за місцем свого фактичного проживання з Позивачем, а саме: АДРЕСА_1 (т.1 69-78).

Норми процесуального і матеріального права, якими керується суд.
Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17).
У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
У той же час, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Разом з тим, згідно з статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Тобто, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Такий правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року у справі №531/295/19. Аналогічна позиція викладена й у постановах Верховного Суду: від 12.12.2019 року у справі №466/3769/16, від 27.02.2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 11.12.2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 24.01.2020 року в справі №490/10757/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03.07.2019 року у справі №554/8023/15-ц вказала на те, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.
Разом з тим, відповідно до правового висновку, сформованого Верховним Судом у Постанові від 23.09.2021 року у справі №204/6931/20 довідки з місця проживання, свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, у яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та інше.
Аналізуючи в сукупності законодавче регулювання сімейних правовідносин та практику застосування правових норм судами, можна узагальнити, що належними доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, здійснення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність усталених між сторонами відносин притаманних подружжю.
Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті З СК України.

Висновки суду.
З огляду на викладене вище, даючи оцінку зібраним письмовим та електронним доказам у справі, показанням свідків, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що з лютого 2013 року по 06 квітня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, мали спільний побут та спільно вели господарство, мали спільний бюджет, між ними існували взаємні права та обов`язки членів сім`ї, а також усталені відносини, притаманні подружжю.
12.09.2011 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано.
Від цього шлюбу ОСОБА_4 має сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – Відповідача у справі.
Таким чином, починаючи з 2013 року по квітень 2022 року ані Позивач, ані ОСОБА_4 не перебували у інших зареєстрованих шлюбах.
З лютого 2013 року вони почали проживати разом за адресою АДРЕСА_1 . 
Дана квартира належить батькам Позивача, та має три кімнати, в одній з яких проживали ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , як сім`я: дбали про спільний побут, робили ремонт, відпочивали та мали спільний бюджет.
У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України, ОСОБА_4 добровільно звернувся до ТЦК та СП та був мобілізований до Збройних Сил України 18.03.2022 року. 
19.03.2022 року ОСОБА_4 було направлено у навчальний центр військової частини НОМЕР_2 , а 29.03.2022 року направлено до військової частини НОМЕР_3 (поза штатом), згодом - в зону бойових дій в район Донецької обл., населений пункт Новоселівка друга, Ясинуватського району.
Факт спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з лютого 2013 року по 2022 рік підтверджується Актом від 06.03.2025 року, складеним посадовими особами Житлово-експлуатаційної дільниці №412 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» за участі мешканців сусідніх квартир вказаного будинку, яким підтверджено, що у квартирі АДРЕСА_2 , спільно проживали ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у період з лютого 2013 року по 2022 рік.
Факт перебування Позивача і ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах підтверджується й заповненим власноручно ОСОБА_4 «Соціальним паспортом військовослужбовця» який є частиною особової справи військовослужбовця, де той вказав, що його дружиною є ОСОБА_10 та зазначивши її контактний номер телефону. Крім того, в розділі «Адреса проживання» ОСОБА_4 вказано « АДРЕСА_1 », яка співпадає із адресою проживання Позивача.
В період з лютого 2013 до 28 лютого 2022 року ОСОБА_4 працював у ТОВ «Д-М Київтранс» водієм міського пасажирського транспорту (автобус), де отримував заробітну плату, що підтверджується копіями трудової книжки та довідками про нарахування заробітної плати.
Позивач ОСОБА_1 в період з 27.05.2008 по 10.12.2024 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, в період з вересня 2019 року по 15 липня 2022 року працювала офіційно на посадах касира та керуючого магазином.
Зазначене свідчить про спільне формування сімейного бюджету, наявність у них коштів для формування спільного бюджету.
Крім того, ОСОБА_4 перебуваючи у навчальному центрі військової частини НОМЕР_2 , а потім після переведення у військову частину НОМЕР_3 для проходження військової служби і фактично до його загибелі, останній надсилав Позивачу грошові перекази через платіжну систему «Приват 24».
За час спільного проживання Позивач разом з ОСОБА_4 за спільні кошти придбавали техніку, меблі, побутові інструменти, зокрема: телевізор марки «Samsung UE 40», шуруповерт, шафи, комод.
За період спільного проживання Позивач неодноразово поповнювала мобільний рахунок ОСОБА_4 , що підтверджується випискою про рух коштів по картці «Monobank» та ПриватБанк.
Отже, вказані обставини підтверджують те, що Позивач з ОСОБА_4 мали спільний бюджет та спільний побут, адже знаходячись на військовій службі останній продовжував матеріально утримувати сім`ю, і брати участь у спільних витратах домогосподарства.
За період спільного проживання ОСОБА_4 відвідував лікарню за місцем свого фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_1 .
Факт ведення спільного побуту, наявність спільного бюджету, а також взаємини, притаманні подружжю, підтверджується також листуванням Позивача з ОСОБА_4 в месенджерах, зокрема - «Viber» та аудіозаписами їх розмов.
Вищенаведене листування у своїй сукупності підтверджує наявність спільного побуту та спільного бюджету у Позивача та ОСОБА_4 , а також взаємних прав та обов`язків, притаманних членам сім`ї.

За час спільного проживання Позивач з ОСОБА_4 здійснювали спільні поїздки, проводили разом дозвілля та відпочивали. Так, в липні 2018 року вони разом та донькою Позивача ОСОБА_5 здійснили спільну поїздку до Санжейки, Одеська обл., що підтверджується електронним бронюванням на платформі Booking.com.
Під час перебування ОСОБА_4 в зоні бойових дій, Позивач отримувала від нього посилку з речами, яка була відправлена на її адресу, що підтверджується Експрес-накладною ТОВ «Нова Пошта» №59000805197472 від 30.03.2022 року. 
Також ІНФОРМАЦІЯ_8 зазначив, що у витязі з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 25.04.2022 року №50-РС вказано, що загиблий перебував у відносинах з громадянкою ОСОБА_11 . 
У сповіщенні про смерть, виданому на ім`я Позивача, як дружини загиблого, ІНФОРМАЦІЯ_5 від ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначено, що ОСОБА_4 , загинув при захисті Батьківщини з ворогом ЗС РФ ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач безпосередньо була повідомлена за допомогою сповіщення про смерть від 07.04.2022 року, в якому ОСОБА_4 зазначений як її чоловік, а вона як його дружина.
В розпорядженні Позивача наявні оригінали особистих документів ОСОБА_4 , а саме: паспорт, посвідчення особи яка постійно працює на території зони посиленого радіоактивного контролю, військовий білет, медична картка амбулаторно хворого ОСОБА_4 , виписки з медичних установ, трудова книжка – копії яких приєднані до матеріалів справи та які були надані нею суду для огляду.
Факт наявності у Позивача оригіналів вказаних особистих документів ОСОБА_4 у сукупності з іншими встановленими обставинами підтверджує їх спільне проживання однією сім`єю.
Також факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, підтверджується наявними у матеріалах справи та дослідженими судом спільними фотографіями, відео, аудіозаписами, а також показами свідків, які беруться судом до уваги.
Таким чином, наведеними вище доказами доведена та обставина, що починаючи з лютого 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 - дату смерті (загибелі) ОСОБА_4 , Позивач проживала з ним однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, мали спільний побут та спільно вели господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки як члени сім`ї, а також усталені відносини, притаманні подружжю.
Майже через два роки після загибелі ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_16 Позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , та змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , що підтверджується витягом з ДРАЦС та копією свідоцтва про шлюб.
У зв`язку з загибеллю ОСОБА_4 .. Позивач, яка є членом його сім`ї в розумінні статті 3 Сімейного кодексу України (як особа, яка проживала разом із загиблим, мала спільний побут, взаємні права та обов`язки), має намір отримати одноразову грошову допомогу.
При цьому суд відхиляє доводи Відповідача, які є на його думку підставою для відмови в задоволенні позову, про те, що 06.04.2025 року сплив присічний строк для реалізації права членів сім`є загиблого військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки встановлення наявності або відсутності права Позивача на отримання такої допомоги виходить за межі предмету доказування у даній справі та не відноситься до компетенції цього суду.

Також суд звертає окрему увагу на особливості доказування в цивільному процесі і наголошує на тому, що Відповідач побудував свою позицію на концепції «негативного доказу». Проте, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Практика Верховного Суду з даного процесуального правила є усталеною. 

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
При цьому суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 3, 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права, на підставі наданих суду доказів. 

ІІІ. Судові витрати. 
Щодо судового збору. 
Відповідно до ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, у зв`язку з задоволенням позовних вимог необхідно судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) компенсувати Позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 78573,48 гривень.
Позивач, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом цієї справи Позивач надає наступні документи: 
1. Копія Договору про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 року; 
2. Копія додаткової угоди №1 до Договору про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 року; 
3. Копія договору про співробітництво (залучення адвоката); 
4. Копія акту приймання наданих послуг №1 до Договору про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 та Додаткової угоди №1 від 03.03.2025 року до Договору про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 року від 01.04.2025 року. 
5. Копія рахунків про сплату (готівковий розрахунок) наданих послуг №INV 000237 від 05.03.2025 року та №INV-000260 01.04.2025 року. 
6. Копія акту приймання наданих послуг №2 до Договору про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 року та Додаткової угоди №1 від 03.03.2025 року до Договору про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 від 12.05.2025 року. 
7. Копія рахунку про сплату (готівковий розрахунок) наданих послуг №INV 000291 від 14.05.2025 року. 
8. Копія акту приймання наданих послуг №3 до Договору про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 року та Додаткової угоди №1 від 03.03.2025 року до Договору про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 року від 21.08.2025 року. 
9. Копія рахунку про сплату (готівковий розрахунок) наданих послуг №INV 000363 від 26.08.2025 року. 
10. Копія акту приймання наданих послуг №4 до Договору про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 року та Додаткової угоди №1 від 03.03.2025 року до Договору про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 року від 17.10.2025 року. 
11. Копія рахунку про сплату (готівковий розрахунок) наданих послуг №INV 000423 від 17.10.2025 року. 
12. Копія акту приймання наданих послуг №6 до Договору про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 року та Додаткової угоди №1 від 03.03.2025 року до Договору про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 року від.11.11.2025 року. 
13. Копія акту приймання наданих послуг №8 до Договору про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 року та Додаткової угоди №1 від 03.03.2025 року до Договору про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 року від.18.12.2025 року. 
14. Копія рахунку про сплату (готівковий розрахунок) наданих послуг №INV 000473 від 22.12.2025 року. 
Представник Позивача зазначає, що в даті договору про співпрацю було допущено технічну описку, а саме зазначено помилково місяць «січень». Натомість фактично всі договори по наданню Позивачу правничої допомоги були підписані саме 03.03.2025 року. 
Позивачем під час розгляду цієї справи було отримано правову допомогу від Адвокатського об`єднання «Грейсерс» за договором про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 року. Адвокат Івіна М.Ю. залучена адвокатським об`єднанням на договірних засадах. 
У матеріалах справи міститься ордер на надання правничої на представництво інтересів ОСОБА_1 у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги №45/2025 від 03.03.2025 року. 
Пункт 1 Додаткової угоди, визначає строки, вартість, порядок оплати та розмір гонорару АО «Грейсерс» за надання правничої допомоги Рябоконь О.М. щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 
Пунктом 3 Додаткової угоди встановлено, що Сторони домовились, щодо послуг з написання заяв по суті справи застосовується фіксована ставка (сума), яка не змінюється в залежності від часу витраченого адвокатом АО «ГРЕЙСЕРС », а саме:
- написання та подання до суду позовної заяви з додатками - 20 000,00 грн;
- написання та подання до суду відповіді на відзив (за необхідності) - 10 000,00 грн. 
Відповідно до пункту 4 Додаткової угоди Сторони домовились, щодо послуг з написання інших процесуальних документів, вивчення додаткових матеріалів, підготовку до участі в справі застосовується погодинна ставка, яка становить більше 3 000,00 грн за одну годину роботи адвоката АО «ГРЕЙСЕРС». 
Згідно з пунктом 5 Додаткової угоди Сторони домовились, що при розгляді в суді першої інстанції, у випадку участі адвоката в судовому засіданні в режимі відеоконференції, застосовується фіксована ставка (сума), що становить 3 500,00 грн., яка не змінюється в залежності від часу витраченого адвокатом АО «ГРЕЙСЕРС» в судовому засіданні. У випадку участі адвоката в судовому засіданні в приміщенні суду, застосовується фіксована ставка (сума), що становить 6500,00 грн, яка не змінюється в залежності від часу витраченого адвокатом АО «ГРЕЙСЕРС » в судовому засіданні. 
Відповідно до пункту 6 Додаткової угоди гонорар, що обраховується за фіксованою ставкою наведеною у п. 3 Додаткової угоди сплачується Клієнтом на банківський рахунок АО «ГРЕЙСЕРС», який вказаний у цій Додатковій угоді шляхом попередньої оплати або післяплати на підставі отриманого рахунку. Гонорар, що обраховується за погодинною ставкою наведеною у п.4 Додаткової угоди сплачується Клієнтом на банківський рахунок АО «ГРЕЙСЕРС », який вказаний у цій Додатковій угоді не пізніше 3 (трьох) днів після отримання рахунку та Акту наданих послуг. Гонорар, що обраховується за фіксованою ставкою наведеною у п.5 Додаткової угоди сплачується Клієнтом на банківський рахунок АО «ГРЕЙСЕРС», який вказаний у цій Додатковій угоді не пізніше 3 (трьох) днів після призначеного судом судового засідання. 
У зв`язку з розглядом справи у першій інстанції Рябоконь О.М. були надані такі послуги:
виготовлення та подання до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовної заяви з додатками- 20 000,00 грн;
виготовлення заяв до ІНФОРМАЦІЯ_15 - 6 000,00 грн.;
виготовлення та направлення відповіді на відзив до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області-10 000,00 грн; 
виготовлення та направлення заяви про забезпечення позову- 6 000,00 грн; 
витрати на поштову кореспонденцію 24.04.2025 – 80,00 грн; 
сплата судового збору за подачу заяви про забезпечення позову до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області – 493,48 грн; 
участь адвоката у судовому засіданні в режимі відеоконференції 21.05.2025-3 500, 00 грн;
виготовлення та направлення клопотання про витребування доказів - 1 500,00 грн.; 
участь адвоката у судовому засіданні в режимі відеоконференції 26.06.2025-3 500, 00 грн;
участь адвоката у судовому засіданні в режимі відеоконференції 07.08.2025-3 500, 00 грн; 
участь адвоката у судовому засіданні 25.09.2025 - 6 500, 00 грн; 
подача до суду заяви про зміну адреси - 1 500,00 грн; 
участь адвоката у судовому засіданні 18.11.2025 - 6 500,00 грн; 
участь адвоката у судовому засіданні 13.01.2025 - 6 500,00 грн; 
участь адвоката у судовому засіданні 12.02.2025 - 6 500,00 грн;
Загалом Позивачем заявлено понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 78 573,48 грн.

Представник Відповідача подав до суду заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у якій просив відмовити Позивачу у стягненні з Відповідача на її користь витрат на професійну правничу допомогу. Зазначив, що матеріали справи не містять доказів видачі АО «ГРЕЙСЕРС» адвокату Івіній Марині Юріївні ордеру на надання позивачу правничої допомоги в межах цієї справи. Тобто, матеріали справи не містять доказів того, що АО «ГРЕЙСЕРС» надавало Рябоконь Оксані Миколаївні правничу допомогу при розгляді даної цивільної справи. Окрім того, за змістом п. 1.1 Договору про співробітництво (залучення адвоката) від 03 березня 2025 року, АО «ГРЕЙСЕРС» залучило адвоката Івіну Марину Юріївну для надання правничої допомоги ОСОБА_22 , а не ОСОБА_1 . Зауважив, що Договір про співробітництво (залучення адвоката), за яким АО «ГРЕЙСЕРС» залучило адвоката Івіну Марину Юріївну для надання правничої допомоги ОСОБА_1 , було укладено 03 січня 2025 року, тобто не в межах договору про надання правничої допомоги № 45/20525 та додаткової угоди № 1 від 03 березня 2025 року. Наголосив, що матеріали справи не містять доказів (банківський виписок, квитанцій) перерахування на банківський рахунок АО «ГРЕЙСЕРС», у строк визначений договором та додатковою угодою, а матеріали справи не містять доказів розміру витрат, які позивач сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи саме адвокату Івіній Марині Юріївні. Звернув увагу суду на неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Згідно з частинами 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові 01.02.2023 року по справі №160/19098/21.
До висновку про справедливість і співмірність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу на 50% від попередньо заявленої суми у аналогічній ситуації дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 11.03.2021 року у справі №911/2681/19.

При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд бере до уваги те, що до заявлених Позивачем витрат, останньою включено таку послугу, як «виготовлення заяв до ІНФОРМАЦІЯ_15 - 6 000,00 грн.», що не стосується наданих адвокатом послуг безпосередньо при розгляді даної справи в суді. А «витрати на поштову кореспонденцію 24.04.2025 – 80,00 грн.; сплата судового збору за подачу заяви про забезпечення позову до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області – 493,48 грн.» за своєю природою не є витратами на професійну правничу допомогу. 
Частиною 4 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
У позовній заяві Позивач вказала, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу складає 20 000,00 грн. Водночас, у клопотанні про стягнення судових витрат просить стягнути з Відповідача судові витрати у розмірі 78 573,48 грн., що істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку. 

Ураховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу на 50% та стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 36000,00 гривень (78573,48 грн. – 6000,00 грн. - 80,00 грн. - 493,48 грн.) х 50%). Такий розмір є розумним, реальним і підтвердженим документально.
До висновку про справедливість і співмірність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу на 50% від попередньо заявленої суми у аналогічній ситуації дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 11.03.2021 року у справі №911/2681/19.

IV. Резолютивна частина.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 273, 293, 315-318, 352, 354 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу – задовольнити.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженки міста Києва, РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженця міста Біла Церква, РНОКПП НОМЕР_5 ) однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з лютого 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_11 (дату загибелі ОСОБА_4 ).

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 36000,00 гривень (тридцять шість тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Позивач – ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_9 . РНОКПП: НОМЕР_4 . Адреса реєстрації: АДРЕСА_5 . Адреса фактичного проживання: АДРЕСА_6 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 .
Треті особи:
Міністерство оборони України. Місцезнаходження: 03168, місто Київ, проспект Повітряних сил України, будинок 6. Код ЄДРПОУ 00034022.
ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місцезнаходження: АДРЕСА_8 . Код ЄДРПОУ: НОМЕР_10 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місцезнаходження: АДРЕСА_9 . Код ЄДРПОУ: НОМЕР_11 .

Повне судове рішення складено 06.03.2026 року. 

Суддя 	В. П. Цукуров