Справа №333/1706/26
Провадження №2-о/333/140/26
рішення
Іменем України
13 лютого 2026 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого – судді Варнавської Л.О.,
за участю секретаря судового засідання Бабак З.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/1706/26 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті,-
в с т а н о в и в:
12.02.2026 року заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Мелітополь Запорізької області, яке на день її смерті було і на сьогоднішній день є тимчасово окупованою російською федерацією територією України. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 05.11.2024 року серії НОМЕР_1 . Померла ОСОБА_2 є бабусею заявниці, що підтверджено наступним. Заявник - ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище – ОСОБА_4 ), даний факт підтверджується свідоцтвом про народження заявниці від 26.02.2008 року серії НОМЕР_2 . ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище – ОСОБА_4 ), мати заявниці, є донькою померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвами про народження виданого 28.09.1963 року, за № НОМЕР_3 та Свідоцтвом про укладення шлюбу, що видано 16.05.1981 року, за № НОМЕР_4 . Отримати свідоцтво про смерть від органів РАЦС на підставі наявних документів заявниця не має змоги, оскільки свідоцтво про смерть видано на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть померлої, і рішення суду в даному випадку є підставою для реєстрації факту смерті ОСОБА_2 , яка померла на тимчасово окупованій території України та отримання свідоцтва про спадщину.
Заявник у судове засідання не з`явилася, була повідомлена судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи. В прохальній частині заяви просить суд розглянути справу за її відсутності.
Представник заінтересованої особи – Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Просили суд розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи.
За таких обставин, суд вважає, що неявка заявника та представника заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи. 
Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376 про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, вся територія Мелітопольського району Запорізької області, до складу якого входить місто Мелітополь, є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, а тому встановлений особливий режим, в умовах якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
На підставі наданих заявником документів, судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Мелітополь, Мелітопольского району Запорізької області, є бабусею – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наступними документами:
- свідоцтвом про народження заявниці НОМЕР_2 , виданого повторно 26.11.2008 року, відповідно до даних якого ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Запоріжжя народилась ОСОБА_1 , матір`ю якої є ОСОБА_3 ; 
- паспортом ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 виданого Мелітопольським МВ ГУМВС України в Запорізькій області; 
- свідоцтвом про народження ОСОБА_5 (матері заявниці), виданого 28.09.1963 року, за №130798, з якого вбачається, що матір`ю ОСОБА_3 є – ОСОБА_2 ;
- копією свідоцтва про смерть від 05.11.2024 НОМЕР_6 виданого 99000001 територіальним відділом ЗАГС Мелітопольського районного управління ЗАГС Запорізької області.
Таким чином, з досліджених судом документів, встановлено родинні відносини заявниці з померлою та факт смерті.
На підставі ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. 
Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5 (з відповідними змінами та доповненнями) підставою для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану.
Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».
У зв`язку з наведеним, а також враховуючи те, що підставою для видачі свідоцтва про смерть є лікарське свідоцтво про смерть або фельдшерська довідка про смерть, форми яких затверджені Міністерством охорони здоров`я України, отримати які заявниця можливості не має, так як її бабуся померла у 01.11.2024 року на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим на даний час заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть бабусі на території України.
Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Таким чином, документи, що підтверджують факт смерті особи на тимчасово окупованій території України, видані органами окупаційної влади підтверджують факт смерті, однак, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України.
Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про смерть особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України.
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Забезпечення кожному права на справедливий суд і реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» і «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. 
Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне взяти до уваги надані заявником документи, і оцінити їх разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки можливість збору доказів смерті особи на окупованій території може бути істотно обмеженою, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного і сімейного життя тощо.
Встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2  породжує юридичні наслідки для заявниці, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Мелітополь, Мелітопольського району Запорізької області, тому необхідно встановити факт її смерті в судовому порядку.
Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.
Керуючись п.5 ч.2 ст.293, п.8 ч.1 ст.315, 317 ЦПК України, суд –
в и р і ш и в:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті – задовольнити повністю.
Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Мелітополь, Мелітопольського району Запорізької області.
Рішення допустити до негайного виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складене 13.02.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя        Л.О. Варнавська