ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2026  м.Дніпро Справа № 908/2522/24 
Центральний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)
суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.
без проведення судового засідання та без виклику сторін
розглянувши матеріали справи №908/2522/24
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “НІКО-ТАЙС” (просп. Академіка Глушкова, буд. 40, оф.315, м. Київ, 03187; ідентифікаційний код юридичної особи 38039872)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ТД РУСЛАН-КОМПЛЕКТ” (Південне шосе, буд. 14, м. Запоріжжя, 69006; ідентифікаційний код юридичної особи 40262752)
про стягнення коштів у розмірі 209636,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Центрального апеляційного господарського суду перебувають матеріали справи №908/2522/24.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2025  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “ТД РУСЛАН-КОМПЛЕКТ” на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.11.2024 та на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 05.12.2024 у справі №908/2522/24. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 21.10.2025 об 11:00 годин.
21.10.2025 в судовому засіданні було оголошено перерву до 22.10.2025р. 
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ТД РУСЛАН-КОМПЛЕКТ” на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.11.2024 задоволено. Рішення Господарського суду Запорізької області від 21.11.2024 у справі № 908/2522/24 в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат змінено виклавши абзац 2 та 3 в наступній редакції:
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД РУСЛАН-КОМПЛЕКТ» (Південне шосе, буд. 14, м. Запоріжжя, 69006; ідентифікаційний код юридичної особи 40262752) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО-ТАЙС» (просп. Академіка Глушкова, буд. 40, оф.315, м. Київ, 03187; ідентифікаційний код юридичної особи 38039872) суму 24 353,48 грн (двадцять чотири тисячі триста п`ятдесят три гривні 48 коп.) основного боргу, 733,18грн (сімсот тридцять три гривні 18 коп.) трьох процентів річних, 7716,86грн (сім тисяч сімсот шістнадцять гривень 86 коп.) інфляційних втрат. Видати наказ.
В решті заявлених позовних вимог відмовити.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ТД РУСЛАН-КОМПЛЕКТ” на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 05.12.2024 у справі №908/2522/24 – задоволено частково.
Додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 05.12.2024 у справі №908/2522/24 – змінено, виклавши абзац другий в наступній редакції:
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД РУСЛАН-КОМПЛЕКТ» (Південне шосе, буд. 14, м. Запоріжжя, 69006; ідентифікаційний код юридичної особи 40262752) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО-ТАЙС» (просп. Академіка Глушкова, буд. 40, оф.315, м. Київ, 03187; ідентифікаційний код юридичної особи 38039872) судові витрати на професійну (правничу) допомогу в розмірі 6312,15 грн. Видати наказ.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 2, 3 ст. 244 ГПК України).
У зв`язку з набуттям чинності Закону України № 4508-ІХ від 18.06.2025 згідно якої частину 3 статті 244 викласти в такій редакції: " Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи" та з метою оптимізації строків.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2025 вирішено здійснити з власної ініціативи розподіл судових витрат у справі №908/2522/24 без повідомлення учасників справи.
Вирішуючи питання розподілу понесених на сплату судових витрат, які Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО-ТАЙС» понесено у зв`язку із розглядом цієї справи у суді першої та апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті ставка судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).
З матеріалів справи свідчить, що при поданні до суду першої інстанції позовної заяви у даній справі, Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО-ТАЙС» сплачено судовий збір в розмірі 2516,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1126 від 18.09.2024 (том 1, а.с. 14).
Пунктом 6 ч. 2 ст. 4 Закону України “Про судовий збір” визначено розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Отже, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.11.2024 року у справі № 908/2522/24 Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО-ТАЙС» сплачено судовий збір в розмірі 3 635,00 грн, що підтверджується квитанцією №7883-2554-2922-8647 від 28.01.2025 (том 1, а.с. 145).
Судовий збір сплачено згідно з квитанцією №7883-2554-2922-8647 від 28.01.2025 року.
Згідно з ч. 8 ст. 6 Закону України “Про судовий збір” розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
При здійсненні перевірки повноти сплати судового збору Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО-ТАЙС», колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду встановила повну відповідність сплачених скаржником сум, вимогам діючого законодавства про судовий збір. 
Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги та враховуючи, що вимоги апелянта щодо скасування стягнення 10 709,00 грн 3% річних та 103 192,58 грн інфляційних втрат задоволені повністю, тоді як вимога щодо перерозподілу судових витрат не підлягає оплаті судовим збором, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3635,00 грн підлягає покладенню на позивача в повному обсязі згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Разом з тим, з огляду на часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО-ТАЙС», згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за розгляд даної справи в суді першої інстанції покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам.
В даному випадку, пропорція задоволених вимог становить: 15,65% - на користь позивача, 84,35% - на користь відповідача.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено на 15,65%, а в решті (84,35%) відмовлено, судові витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам: 15,65% (15,65% х 2 516,00 = 393,75 грн) - на відповідача, 84,35% (84,35 % х 2516,00 = 2122,25 грн) - на позивача.
Крім того, за змістом прохальної частини апеляційної скарги, Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД РУСЛАН КОМПЛЕКТ» заявлено вимогу наступного змісту (п. 3): «… Здійснити перерозподіл судових витрат за рішенням суду першої інстанції та стягнути з Відповідачів суми понесених судових витрат в розмірі сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги та по розгляду справи в апеляційній інстанції 10 000,00 грн. …».
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Стаття 16 ГПК України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Застосування відповідних положень статті 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників.
Зі змісту частини другої статті 124 ГПК України вбачається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.
З огляду на викладене, відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
Такі висновки щодо застосування частини другої статті 124 ГПК України послідовно викладені у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №922/1897/18, від 24.12.2019 у справі №909/359/19, від 13.02.2020 у справі №911/2686/18, від 19.02.2020 у справі №910/16223/18, від 21.05.2020 у справі №922/2167/19, від 10.12.2020 у справі №922/3812/19, від 31.03.2021 №916/2087/18, від 22.06.2023 у справі № 912/164/20, від 29.08.2023 у справі № 911/174/22, від 13.06.2023 у справі № 923/515/21, від 28.11.2023 у справі № 947/21726/20, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 тощо.
Таким чином, застосування відповідних положень статті 124 ГПК України вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин кожної справи.
Крім того, відповідно до частини першої статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відтак, відшкодування судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
При цьому згідно з частиною другою статті 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі.
З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.
Суд ураховує, що відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками:
по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору;
по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі;
по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанова Верховного Суду від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19);
- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21 та від 31.05.2022 у справі № 917/304/21);
- заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15- ц);
- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 161/5317/18).
Аналогічні висновки викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2024 у справі № 922/1998/22, від 11.04.2024 у справі № 907/568/22, від 13.12.2023 у справі № 907/850/22, якими обґрунтована касаційна скарга.
Отже, підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині.
Згідно протоколу та звукозапису судового засідання від 21.10.2025, на якому був присутній уповноважений представник відповідача, останнім не було заявлено усно про відшкодування судових витрат в суді апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів та про намір подати такі докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення (постанови) апеляційним господарським судом.
Колегія суддів констатує, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД РУСЛАН-КОМПЛЕКТ» не виконані вимоги процесуального закону, оскільки останнім не подано доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як того вимагають приписи чинного процесуального законодавства.
Вищенаведене дозволяє колегії суддів виснувати порушення ТОВ «ТД РУСЛАН-КОМПЛЕКТ» вимог процесуального закону в частині створення передумов для реалізації можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Неподання відповідних доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення (постанови) суду є підставою для залишення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат без розгляду.
При цьому колегія суддів зауважує, що відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Поняття “справедливе правосуддя” в сучасному розумінні має два аспекти:
- матеріальна справедливість, яка полягає в тому, що кожне судове рішення має бути справедливим по суті (тобто при вирішенні спірного питання повинні бути справедливо визначені права і обов`язки тих, хто звернувся до суду, або завдяки судовому рішенню має бути відновлена порушена справедливість);
- процесуальна справедливість, яка передбачає розгляд справи відповідно до певних судових процедур.
В аспекті зазначеного колегія суддів апеляційного господарського суду звертається до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).
Керуючись ст.123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД РУСЛАН-КОМПЛЕКТ» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в апеляційній інстанції в розмірі 10 000,00 грн - залишити без розгляду.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД РУСЛАН-КОМПЛЕКТ» (Південне шосе, буд. 14, м. Запоріжжя, 69006; ідентифікаційний код юридичної особи 40262752) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО-ТАЙС» (просп. Академіка Глушкова, буд. 40, оф.315, м. Київ, 03187; ідентифікаційний код юридичної особи 38039872) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 393, 75 грн. (триста дев`яносто три грн. 75 коп.).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО-ТАЙС» (просп. Академіка Глушкова, буд. 40, оф. 315, м. Київ, 03187; ідентифікаційний код юридичної особи 38039872) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД РУСЛАН-КОМПЛЕКТ» (Південне шосе, буд. 14, м. Запоріжжя, 69006; ідентифікаційний код юридичної особи 40262752) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 635,00 грн. (три тисячі шістсот тридцять п`ять грн. 00 коп.).
Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду Запорізької області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус