РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/3523/25
Номер провадження 2/495/2271/2025
06 квітня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Топалової А.Л.,
за участю секретаря судового засідання Кісьової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №15480 від 28.10.2021 у розмірі 12 450,00 грн., а також суму судових витрат.

Стислий виклад позиції позивача
26.09.2020 року між ТОВ «Займер» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №154580 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Відповідно до п.1.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредитвгривні(далі-кредит)наумовахстроковості,зворотності,платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2500 грн; дата надання кредиту: 26.09.2020 року; строк кредиту: 19 днів; валюта кредиту: UAH; стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730% річних.
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором становить 12 450 грн, яка складається з: - прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2 500; - прострочена заборгованість за процентами в розмірі 9 950 грн.
На виконання вимог п. 2.4. кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № НОМЕР_1 для перерахування кредитних коштів.
На підтвердження виконання товариством п.2.4 кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 24.02.2025, відповідно до якої 26.09.2020 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2 500 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що являється доказом видачі кредитних коштів.
28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу№01-28/10/2021відповіднодоумовякогоТОВ«ЗАЙМЕР`відступилоТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказанихвреєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги доОСОБА_1 
На виконання вимог ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач повідомляє, що останнім на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 154580 від 26.09.2020, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання

Стислий виклад позиції відповідача
Відповідач скористався своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України та на адресу суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що кредитний договір №154580 укладений 26.09.2020 року, строком на 19 днів, тобто до 14.10.2020 року, отже нарахування кредитором відсотків після закінчення строку кредитування суперечить умовам кредитування і нормам ст.1048 ЦКУкраїни, а після закінчення строку кредитування позивач має право нараховувати проценти згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, що є охоронною нормою та регламентує відповідальність за порушення зобов`язання. За таких обставин позивач мав би право на отримання коштів в межахстроку кредитування за кредитним договором № 154580 від 26.09.2020 в розмірі 3 450,00 грн.

Процесуальні дії у суді
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.07.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, разом з позовом подав клопотання, яким просив проводити розгляд справи за відсутності представника.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, його представник адвокат Іщук С.О. у подано відзиві вказав, що у разі відсутності відповідача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності її учасників.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 26.09.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора укладено договір про надання фінансового кредиту № 154580. Вказаним договором передбачені такі умови:
п. 1.1. - товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором;
п. 1.2. - кредит надається строком на 19 днів, тобто до 14.10.2020. Строк дії договору 19 днів;
п. 1.3. - за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 730 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована;
п. 1.4. - кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом;
п. 1.5. - датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта;
п. 2.1. - сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору;
п. 2.3. - обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом;
п. 3.3.3. - клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту;
п. 6.3. - всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами договору;
п. 6.8. - підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства.
Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором KL5880.
Згідно з графіком розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту, що є додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 154580 від 26.09.2020 строк на який надано кредит - 19 днів; сума кредиту - 2500,00 грн.; фіксована процентна ставка за день користування - 2 %; сума нарахованих процентів за користування кредитом - 950,00 грн.; сума нарахованої пені (у разі наявності прострочення) - 5 %; загальна вартість кредиту складає 3 450,00 грн. Графік розрахунків та орієнтовна сукупність вартість кредиту підписаний електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора KL5880.
Із довідки про ідентифікацію, видану ТОВ «ЗАЙМЕР», вбачається, що ОСОБА_1 26.09.2020 на мобільний телефон НОМЕР_2 надіслано одноразовий ідентифікатор KL5880.
Відповідно до інформаційної довідки, виданої директором ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 25.02.2025 № 1902/02, вбачається, що ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція: номер транзакції - 30111-41636-52408; номер замовлення - A301422B161395CLY154580T1008168; сума кредиту - 2 500,00 грн.; дата та час проведення - 26.09.2020; платіжна картка № НОМЕР_1 ; емітент платіжної картки PRIVAT BANK; код авторизації - 641024; опис - видача кредиту №154580.
28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, згідно з яким ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ЗАЙМЕР» відступає ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості).
Згідно з платіжними дорученнями № 432 та № 1653 від 02 листопада 2021 року, № 1672 від 23 листопада 2021 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» перерахувало ТОВ «ЗАЙМЕР» 1 444 834,08 грн. за відступлення права вимоги до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №154580 у сумі - 12 450,00 грн., з яких: 2 500,00 грн. - залишок по тілу кредиту, 9 950,00 грн. - залишок по відсоткам.
ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на адресу боржника ОСОБА_1 направлялася вимога про виконання зобов`язань у якій боржника повідомлено про те, що на підставі договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року право вимоги заборгованості по кредитному договору № 154580 від 26.09.2020 відступлене ТОВ «ФК« КЕШ ТУ ГОУ», а також про необхідність сплатити суму боргу за вказаним кредитним договором, що становить 12 450,00 грн. на рахунок ТОВ «ФК« КЕШ ТУ ГОУ».
Із виписки з особового рахунка за кредитним договором № 154580, наданої ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та розрахунку заборгованості до даного договору станом на 13.01.2025 слідує, що заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 12 450,00 грн., з яких: 2 500,00 грн. - тіло кредиту, 9 950,00 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі №761/35556/14 зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним».
Так, встановлено, що договір про надання фінансового кредиту № 154580 від 26.09.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 останньою підписано одноразовим ідентифікатором KL5880, який було надіслано на номер відповідача.
Підписуючи договір, позичальник ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЗАЙМЕР». Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору.
Так, укладений між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 договір містить усю необхідну для ідентифікації позичальника інформацію (паспортні дані, РНОКПП, електронну адресу, номер особистого електронного платіжного засобу, адресу проживання) та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «KL5880», відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію».
Отже, відповідний договір між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 є укладеним.
Відповідно до Закону кредитні договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
За змістом частини першої статті 1050 ЦК України, згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц (провадження № 61-14780св23) міститься висновок, «що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором».
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
З урахуванням того, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися із врахуванням добросовісності, то принцип добросовісності не може бути обмежений певною сферою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 463/13099/21 (провадження № 61-11609сво23), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року в справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Як вбачається з умов договору про надання фінансового кредиту № 154580 від 26.09.2020, зокрема пункту 1.4, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.
Як вбачається із розділу 7 Договору, відповідачем зазначено наступний номер електронного платіжного засобу (банківської картки) НОМЕР_1 .
Факт перерахування грошових коштів відповідачу підтверджено довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 25 лютого 2025 року про переказ на картку НОМЕР_1 грошових коштів в розмірі 2 500,00 грн., транзакція № 30111-41636-52408.
Суд вважає зазначені докази належними та такими, що підтверджують факт перерахування позичальнику на вказаний нею рахунок кредитних коштів.
Заперечуючи факт отримання кредитних коштів, відповідач, будучи обізнаною про підписання кредитного договору, графіка погашення кредиту та сплати відсотків, не вчиняла дії щодо захисту, на її думку, порушених прав на отримання кредитних коштів за вказаним договором.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду від 31січня 2025 року у справі № 235/8060/15-ц (провадження № 61-6952св24).
Відповідачем не спростовано, що банківська картка з відповідним номером, на яку переказано грошові кошти в розмірі 2 500,00 грн., та яка вказана нею в договорі, їй не належить.
Крім цього, суд вважає, що маючи доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, боржник мав можливість в якості доказу надати суду довідку з банку про неналежність їй вищезгаданої картки, або виписку зі свого рахунку на підтвердження надходження чи не надходження коштів від кредитора на виконання умов укладеного договору, його розміру, а також на підтвердження виконання своїх зобов`язань за даним договором та внесення коштів на погашення заборгованості.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем отримано кредитні кошти за договором про надання фінансового кредиту № 154580 від 26.09.2020, однак належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання та не повернуто кредитні кошти у передбачений договором строк.
Вказане на переконання суду спростовує твердження сторони відповідача про те, що подані позивачем докази не підтверджують факту отримання кредитних коштів.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
Так, із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна вартість заборгованості становить 12 450,00 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 2 500,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 9 950,00 грн.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачем отриманих коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування - 19 днів.
Водночас вимогу про стягнення відсотків в сумі 9 950,00 грн. за вищевказаним кредитним договором, суд вважає такою, що не може бути задоволена у повному обсязі.
Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за договором про надання фінансового кредиту № 154580 від 26.09.2020 був погоджений сторонами та становив 19 днів.
Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять.
Отже, розмір відсотків відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту № 154580 від 26.09.2020 становить 950,00 грн. за період з 26.09.2020 по 14.10.2020, виходячи з розрахунку: 2 500,00 грн. (тіло кредиту) х 2 % (відсоткова ставка) х 19 днів (строк кредиту).
Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. Доводи сторони відповідача в цій частині є такими, що заслуговують на увагу.
У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Отже, позивач, ТОВ «ФК«КЕШ ТУ ГОУ», відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 500,00 грн. та суми заборгованості за відсотками у розмірі 950,00 грн.
Усі інші аргументи відповідача не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
На підставі вищевикладеного, позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивачем заявлена вимога на відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн. та на підтвердження вказаних витрат надані наступні докази: акт про отримання правової допомоги від адвоката Пархомчука С.В. від 18.08.2025 на загальну суму 10 500 грн., платіжну інструкцію № 39507 від 18.08.2025, рахунок № 18.08.2025-32 від 18.08.2025.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.
Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Верховним Судом сформовано підхід, який є усталеним та відповідає критеріям ЄСПЛ, про те, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача зазначених витрат на професійну правничу допомогу, пропорційність задоволених позовних вимог, а також те, що витрати на виготовлення позовної заяви (канцелярські витрати) 500 грн. не є витратами на правову допомогу, суд дійшов висновків про наявність підстав для відшкодування ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Оскільки позовні вимоги були заявлені позивачем на суму 12 450,00 грн., а задоволено на суму 3 450,00 грн. (27,7 %), то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в сумі 671,00 грн. (2 422,40 грн. х 27,7 % / 100 = 671,00 грн.), як того вимагає ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 154580 від 26.09.2020 у розмірі 3 450,00 гривень, з яких:прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 2 500,00 гривень; та прострочена заборгованість за процентами у розмірі 950,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 671,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000,00 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (вул. Кирилівська, 82, офіс 7, м. Київ; код ЄДРПОУ: 42228158);
Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ).
Повний текст судового рішення складено 06.04.2026.

Суддя Анна ТОПАЛОВА