Справа № 214/3000/26
1-кп/214/854/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , секретаря – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за №12026041230000288 від 24.02.2026 щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Недайвода, Криворізького району, Дніпропетровської області, громадянки України, українки, яка має середню освіту, не одруженої, не працюючої, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої - ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:

Так, 05.03.2025 Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, за результатами розгляду протоколу ЕПР1 № 216660 від 09.01.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, винесено постанову у справі № 214/698/25, яка набрала законної сили 15.03.2025, та відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винуватою за ч. 5 ст. 12 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 (п`ять) років без вилучення транспортного засобу.
Проте, ОСОБА_3 достовірно знаючи про наявність судового рішення про позбавлення її права керування транспортними засобами, яке набрало законної сили, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи умисно 06.05.2025 року о 01:25 год. керувала транспортним засобом марки «ВMW» державний реєстраційний номер транспортного засобу (далі - номерний знак)  НОМЕР_1  та рухалася поблизу будинку №47, що по проспекту Університетський в м. Кривому Розі, де була зупинена працівниками патрульної поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та відповідно стосовно ОСОБА_3 винесено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 321670 від 06.05.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, який в подальшому направлено на розгляд до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу.
Окрім того, ОСОБА_3 достовірно знаючи про наявність судового рішення про позбавлення її права керування транспортними засобами, яке набрало законної сили, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, повторно діючи умисно 08.05.2025 року о 20:45 год. керувала транспортним засобом марки «ВMW» державний реєстраційний номер транспортного засобу (далі - номерний знак)  НОМЕР_1  та рухалася поблизу будинку №43, що по вулиці Володимира Великого в м. Кривому Розі, де була зупинена працівниками патрульної поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та відповідно стосовно ОСОБА_3 винесено протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 324324 від 08.05.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та серії ЕПР1324311 від 08.05.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які в подальшому направлено на розгляд до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу.
21.05.2025 суддею Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 321670 від 06.05.2025 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 324324 від 08.05.2025 за ч. 5 ст. 126 КУпАП та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1324311 від 08.05.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП винесено постанову у справі № 214/4332/25 провадження № 3/214/1735/25, яка набрала законної сили 31.05.2025, відповідно до якої ОСОБА_3 , визнано винуватою у скоєнні адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 (п`ять) років без вилучення транспортного засобу.
Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  кваліфіковано за ч.1 ст.382 КК України, за ознаками: умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
23 березня 2026 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_6 , якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12026041230000288 від 24.02.2026 та підозрюваною ОСОБА_3 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 52, 468-470, 472, 473 КПК України.
Згідно даних угоди прокурор і підозрювана дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 382 КК України, істотних обставин для даного кримінального провадження, підозрювана ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.
Захисник також просила затвердити угоди про визнання винуватості.
Обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні також просила вказану угоду про визнання винуватості від 23 березня 2026 року затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому, обвинувачена в повному обсязі визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Виходячи з положень пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Згідно з частиною 5 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
На запитання суду обвинувачений пояснив, що зміст обвинувачення, правова кваліфікація дій, вид, міра та порядок виконання передбаченого угодою покарання йому зрозуміла, укладання угоди є добровільним, відносно нього не застосовувалось насильство, примус, погрози та укладення угоди не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбаченої ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
Суд дійшов висновку, що події кримінального правопорушення мали місце, дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, а саме: дії ОСОБА_3  вірно кваліфіковані як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.
Узгоджена міра покарання, визначена в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 382 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої ОСОБА_3 , не одруженої, не працючої, раніше не судимої, такої, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Відповідно до ч. 4 ст.12 КК України діяння, передбачене ч.1 ст.382 КК України, є нетяжким злочином.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно з ст. 66 КК України, є її щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченій узгоджену міру покарання.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи особу обвинуваченого, який свою вину у вчиненому визнала повністю та щиро розкаялася, раніше не судима, вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, у межах, визначених санкцією ч.1 ст.382 КК України.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості. 
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 472-475 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 березня 2026 року між обвинуваченою ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_5 , прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за №12026041230000288 від 24.02.2026 року. 
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1