ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/5550/25
Номер провадження 22-ц/818/456/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 09 червня 2025 року в складі судді Латки І.П. по справі № 638/5550/25 за позовом ОСОБА_1 до Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про скасування наказу про дисциплінарне стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про скасування наказу про дисциплінарне стягнення.
Позовна заява мотивована тим, що наказом ректора НТУ «ХПІ» Сокола Є.І. від 27 грудня 2024 року № 2294 С до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни та неналежне виконанням посадових обов`язків щодо дотримання етичних норм поведінки під час проведення освітнього (навчального) процесу на підставі скарги студентки ОСОБА_2 від 11 грудня 2024 року.
Вказала, що наказ про застосування дисциплінарного стягнення є незаконним і таким, що підлягає скасуванню.
У наказі міститься посилання на те, що вона висловлювалася відносно студентки без дотримання правил етичної поведінки, зневажливо до неї ставилася, виказувала дискримінаційне відношення до студентки, яка навчається за програмою подвійного диплому та тимчасово перебуває на території Німеччини. Проте, з тексту наказу неможливо чітко встановити, у чому саме виявилося «дискримінаційне відношення», і які саме висловлювання були визнані неетичними. Щодо висловлювання про місто проживання студентки, то воно не може однозначно трактуватися як образливе. Щодо вислову, що скаржниця хоче вижати з двох країн все та отримати диплом з України, не навчаючись, то це відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_2 ігнорувала навчання з предмету протягом семестру. У неї як викладача були підстави надати загальну критичну оцінку ставленню студентки до навчання, проте критика викликала у неї емоційну реакцію. Щоб отримати оцінку для отримання стипендії, студентка спровокувала конфлікт, вдалася до скарг і психологічного тиску. Ще до винесення догани проректор розпорядженням від 25 грудня 2024 року відсторонив її від приймання іспиту у цієї студентки.
Вказала, що на підтвердження її висловлювань скаржниця надала аудіозапис, проте він зроблений незаконно, без її відома та дозволу на розповсюдження, тому посилання на нього при перевірці скарги є незаконними.
Також у своїй скарзі ОСОБА_2 зазначила, що вона використала слово «вижрати», що не відповідає дійсності, оскільки було сказано слово «вижати». 
Зазначила, що було порушено порядок притягнення її до дисциплінарної відповідальності, а саме застосовуючи стягнення, відповідач виходив з презумпції правильності та обґрунтованості скарги ОСОБА_2 , фактично керувався тільки тим, що написано у скарзі та аудіозаписом заняття 29 листопада 2024 року, який зроблено таємно, без відома та дозволу викладача та інших студентів.
Посилалась на те, що однією з підстав винесення оскаржуваного наказу є протокол та відеозапис моніторингової зустрічі з використанням відеозв`язку представників та студентів НТУ «ХПІ», проте інформацію про проведення моніторингової зустрічі від неї було приховано. Натомість ОСОБА_2 була на ній присутня в режимі відеоконференції, їй була надана можливість усно висловити додаткові пояснення. Отже, розгляд скарги студентки був проведений упереджено.
Окрім того, при застосуванні дисциплінарного стягнення не було враховано того, що вона працює 32 роки, за час роботи в НТУ «ХПІ» не було скарг від студентів щодо неї щодо неетичної поведінки, дискримінації, необ`єктивного оцінювання; не врахований ступінь тяжкості вчиненого проступку. Також не враховані складні умови, в яких вона, як і всі мешканці м. Харкова, вимушена працювати з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України. 
Просила визнати незаконним та скасувати наказ ректора Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» від 27 грудня 2024 року № 2294 С про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
У відзиві на позовну заяву НТУ «ХПІ» проти позовних вимог заперечував та просив відмовити, оскільки факт вчинення дисциплінарного правопорушення, що виразилося у зневажливому ставленні старшого викладача кафедри іноземні мови ОСОБА_1 до студентки групи ХТ-423а ОСОБА_2 , без дотримання правил етичної поведінки, підтверджується доказами та не заперечується самою позивачкою, яка вважає свої вислови абсолютно прийнятними у спілкуванні викладача та студента. Так, 11 грудня 2024 року вказана студентка, яка навчається за програмою подвійних дипломів у м. Магдебург, Німеччина та за індивідуальним навчальним планом в НТУ «ХПІ», звернулася до завідувачки кафедри іноземних мов ОСОБА_3 зі скаргою, до якої надала аудіозапис спілкування з викладачем, щодо упередженого ставлення до неї старшого викладача кафедри іноземних мов ОСОБА_1 , яке мало місце під час занять. До ОСОБА_1 через корпоративну електронну пошту двічі зверталась завідувачка кафедри ОСОБА_3 , а також 20 грудня 2024 року - директор ННІ міжнародної освіти Горовий Д.А., які просили надати пояснення, однак ОСОБА_1 їх не надала. Для того, щоб з`ясувати дійсні обставини під час проведення заняття 29 листопада 2024 року було призначено та проведено з використанням відеозв`язку моніторингову зустріч представників та студентів НТУ «ХПІ», які підтвердили факт того, що спілкування студентки ОСОБА_2 та викладача ОСОБА_1 дійсно мало місце саме у такій формі як зазначає студентка. Також було створено комісію з академічної етики, яка дійшла висновку, що старший викладач ОСОБА_1 під час проведення заняття 29 листопада 2024 року висловлювалася відносно студентки ОСОБА_2 без дотримання правил етичної поведінки, зневажливо до неї ставилася, явно виказувала дискримінаційне відношення до студентки, яка навчається за програмою подвійного диплому та тимчасово перебуває на території Німеччини. У зв`язку з викладеним 27 грудня 2024 року ректором НТУ «ХПІ» винесено наказ № 2294 С про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, який своєчасно було доведено до відома ОСОБА_1 . Питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності не розглядалося органом профспілкової організації, оскільки ОСОБА_1 не є членом профкому та не займає керівні посади в профспілковій організації. Наказ винесено законно та обґрунтовано, з дотриманням вимог Кодексу законів про працю України, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.
Також ОСОБА_1 надала відповідь на відзив, а НТУ «ХПІ» - заперечення на відповідь, в яких сторони підтримали свої доводи.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 09 червня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Скасовано наказ ректора Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» від 27 грудня 2024 року № 2294 С про застосування до старшого викладача кафедри «Іноземні мови» ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Стягнуто з Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності без достатніх підстав, оскільки в її діях відсутній склад дисциплінарного проступку, її вислови не містили ознак дискримінації чи зневаги до студентки, а стосувались оцінки її навчання. Крім того, під час дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 не було забезпечено повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин, що стали підставою для прийняття оскаржуваного наказу.
На вказане судове рішення 11 липня 2025 року через систему «Електронний суд» НТУ «Харківський політехнічний інститут» до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду – скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом зроблена оцінка лише декількох висловів позивачки, а не повного діалогу студентки та викладача, який зазначений в пропозиції комісії з етики, до складу якої було включено вузькопрофільних спеціалістів. Позивачка, звертаючись до студентки, підкреслила дискримінаційне відношення до осіб, які перебувають за межами міста Харкова у фразі «Ви взагалі не розумієте як МИ ТУТ навчаємося…». Судом взагалі не надано оцінки такому вислову викладача як: «А проблема в тому, що ми тут сидимо під бомбьожками, виходять викладачі Вам на пари». Далі викладачем змінено інтонацію та зневажливо імітовано відповідь студентки «А у мене подвійний диплом». При оцінці такого вислову викладача явно просліджується дискримінаційне відношення до студента, який перебуває у більш безпечному місці. Застосування викладачем таких слів як «вижати диплом» є образливим для будь-якої людини, тим паче успішної студентки. Судом не взято до уваги того факту, що позивачка у розмові зі студенткою незаконно виказувала своє незадоволення стосовно того, що студентка не відвідує її пари, не врахувавши, що студентка навчається за індивідуальним планом і має право не відвідувати пари в базовому університеті, на перезалік дисциплін, які дублюються у базовому університеті та іноземному закладі вищої освіти. Отже, вислів позивачки по відношенню до студентки щодо отримання диплому в Україні «не навчаючись» є безпідставним та не відповідає вимогам законодавства про академічну мобільність студентів та умовам міжуніверситетської угоди. Судом не було встановлено, що студентка не виконала вимоги викладача до презентації, що стало підставою для зауважень. Комісією з академічної етики детально вивчено аудіофайл, на якому зафіксовано розмову викладача зі студенткою, і взято до уваги саме вислів позивачки «вижати», а не «вижрати». За умовами міжуніверситетської угоди ОСОБА_4 є координатором з питань, пов`язаних з навчанням для студентів, які перебувають закордоном, що і надавало йому право роз`яснити студентці порядок подачі скарги та право повідомити безпосереднього керівника викладача про цей інцидент. Студентка звернулася до НТУ «ХПІ» зі скаргою у законний спосіб (електронне звернення). ОСОБА_1 відмовилась від надання пояснень за скаргою студентки, що стало підставою для проведення моніторингової зустрічі, та жодною нормою закону не передбачено обов`язку роботодавця запрошувати ОСОБА_1 на вказану зустріч. Дисциплінарне стягнення на ОСОБА_1 було накладено правомірно, оскільки наявне неналежне виконання нею своїх обов`язків та порушення етичних норм під час навчального процесу.
25 серпня 2025 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити її без задоволення, а рішення суду – без змін. Відзив мотивовано тим, що розгляд скарги студентки, яка стала підставою для накладення на неї дисциплінарного стягнення, був проведений упереджено і необ`єктивно. Наявність у членів комісії з етики наукових ступенів і звань не може підміняти конкретне обґрунтування висновків комісії. У пропозиціях комісії з академічної етики наведені конкретні вислови, яким суд надав оцінку у рішенні. Звинувачення її у дискримінації ґрунтується на припущеннях. Питання щодо міста студентки вона задавала з метою з`ясування у неї можливості виходити на пари онлайн, надсилати завдання, поважних причин пропуску занять. Висловлювання «вижати диплом не навчаючись» використане у переносному значенні. Студентка сама своєю поведінкою надала підстави для її критики. Обставини навчання студентки і недоліки виконання нею завдання з підготовки презентації викладені у її доповідній записці від 28 грудня 2024 року. Факт навчання студентки за програмою подвійного диплому не стосується предмету спору, адже право студента на навчання за будь-якою навчальною програмою не заперечується. Щодо наявності індивідуального навчального плану, то до її відома це не було доведено, і студентка на це не посилалась. Електронне звернення студентки не вказано в оскаржуваному наказі, пропозиціях комісії, про його наявність вона дізналась від завідувачки кафедри. Надсилання звернення з корпоративної пошти не є доказом того, що воно надіслане саме ОСОБА_2 . Посилання відповідача на те, що моніторингова зустріч мала проводитись без її участі, є безпідставними.
В судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 09 квітня 2026 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників.
НТУ «ХПІ» отримав в електронному кабінеті 01 серпня 2025 року (а.с. 225).
ОСОБА_1 отримала поштою 11 серпня 2025 року (а.с. 229).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу НТУ «ХПІ» слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з записами в трудовій книжці (а.с. 7-8) ОСОБА_1 20 квітня 1992 року прийнято на посаду викладача кафедри іноземних мов Харківського політехнічного інституту. 28 жовтня 1994 року позивачка переведена на тій же посаді зі збереженням умов праці до Харківського державного політехнічного університету, створеного на базі Харківського політехнічного інституту, який ліквідовується. З 01 лютого 2000 року ОСОБА_1 переведено на посаду старшого викладача цієї ж кафедри іноземних мов. З 15 жовтня 2000 року назву Харківського державного політехнічного університету змінено на НТУ «Харківський політехнічний інститут».
29 листопада 2024 року ОСОБА_1 проводила заняття з англійської мови в режимі відеоконференції у групи студентів ХТ-423А НТУ «ХПІ» (а.с. 74). 
Дослідженням аудіозапису заняття від 29 листопада 2024 року (а.с. 118 диск) встановлено, що викладач ОСОБА_1 обговорювала зі студенткою групи ОСОБА_2 питання, що стосувалися навчального процесу, зокрема викладач зробила студентці зауваження щодо неналежного виконання навчального плану, а саме надіслання студенткою остаточної презентації без дотримання встановлених вимог (необхідність надсилання остаточної презентації одним пакетом документів), та попередила студентку про те, що у разі ненадання презентації відповідно до встановлених вимог, балів на іспиті студентка не отримає. Також викладач робить студентці зауваження, що потрібно відвідувати заняття, а не сперечатися. На відтинку аудіозапису 3:20-3:30 викладач ОСОБА_1 у відповідь на слова студентки ОСОБА_2 про те, що вона навчається за подвійним дипломом, зазначає наступне: «Ви хочете вижати з двох країн все. Ви хочете вижати диплом з України не навчаючись». Відразу після цього відбувається наступний діалог (В – викладач, С – студент): 
В.: З якого Ви міста?
С.: Взагалі, із Запоріжжя.
В.: А, з Запоріжжя… Ви навіть не з Харкова.
С.: А в чому проблема?
В.: А проблема в тому, що ми тут сидимо під бомбьожками, виходять викладачі до вас на пари…. А в мене – подвійний диплом!
С.: Ну вибачте, я поступила на програму подвійного диплому в ХПІ.
В.: Ну і що? Так подвійний, це що – за одним навчаюсь, за другим не навчаюсь?.
В подальшому викладач зауважує студентці, що та не розуміє порядок організації навчального процесу та правил виконання навчального плану, оскільки вперше за семестр з`явилася на заняття. На запитання викладача, чому студент звільнила себе від виконання завдань, ОСОБА_2 відповідає, що думала, що можна просто скинути і розповісти презентацію.
У письмовій заяві від 11 грудня 2024 року студентка ОСОБА_2 зазначила наступне (а.с. 11-12):
«[…] Викладач [ ОСОБА_1 ] допустила наступні дії, які я вважаю такими, що принижують мою гідність та створюють ворожу атмосферу під час навчального процесу:
- публічне приниження та необґрунтовані звинувачення. Викладачка заявила, що я «хочу вижрати з двох країн все, хочу отримати диплом з України не навчаючись»;
- дискримінація за місцем народження. На мою відповідь що я з Запоріжжя, вона саркастично заявила: «Ааа… З Запоріжжя? Ви навіть не з Харкова!»
[…] На підтвердження своїх слів додаю: скріншот листування з викладачкою, аудіозапис її висловлювань».
На відеозверненні особа жіночої статі, яка представилася як студентка групи група ХТ НОМЕР_1 а НТУ «ХПІ», учасниця програми подвійного диплому DSG-2, ОСОБА_2 , звернулася до керівництва НТУ «ХПІ» із заявою з проханням її розглянути (а.с. 118 диск).
Заява ОСОБА_2 зареєстрована в НТУ «ХПІ» 12 грудня 2024 року (а.с. 153 зворот - 155).
11 грудня 2024 року об 11:00 год. завідувачка кафедри іноземних мов НТУ «ХПІ» ОСОБА_3 на електронну пошту ОСОБА_1 надіслала листа з проханням надати пояснення ситуації, що відбулася на її занятті, до якого долучила аудіозапис у форматі .mp3 розміром 4Mb (а.с. 44). 
19 грудня 2024 року в період часу з 13:59 год. до 15:27 год. ОСОБА_1 електронною поштою надіслала завідувачці кафедри іноземних мов НТУ «ХПІ» ОСОБА_3 декілька повідомлень, в яких зазначила, що поки вона не отримала скаргу – обговорювати немає чого (повідомлення у відповідь на запрошення на засідання кафедри 20 грудня 2024 року о 09:00 год.). Зазначила, що не прибуде на засідання, оскільки вважає, що такий розгляд скарг і обговорення питання без попереднього з`ясування обставин з нею – це мобінг (цькування). Просила надати пояснення, чому розгляд скарги відбувається публічно, а не посадовою особою, якій вона надана. Зазначила, що аудіофайл не отримувала, про скаргу дізналася 19 грудня 2024 року. Вважає скаргу необґрунтованою. Надала інформацію щодо скаржниці – відвідала 3 заняття у вересні, потім з`явилася на останнє заняття у листопаді, домашні завдання протягом семестру не надсилала, вимагала поставити їй підсумкову оцінку до екзамену у листопаді (а.с. 46-48). 
19 грудня 2024 року о 15:25 год. ОСОБА_3 надіслала на електронну пошту ОСОБА_1 скаргу студентки та просила надати пояснення (а.с. 45).
20 грудня 2024 року завідувачка кафедри іноземних мов НТУ «ХПІ» ОСОБА_3 звернулася до директора ННІ міжнародної освіти НТУ «ХПІ» Дмитра Горового зі службовою запискою, в якій зазначила, що 11 грудня 2024 року до неї звернулася студентка групи ХТ-423а ОСОБА_5 , яка також є учасницею програми подвійних дипломів DSG-2, з аудіофайлом (через директора Німецького освітнього центру Мешкова Д.В.) стосовно ситуації, що склалася на занятті з англійської мови 29 листопада 2024 року зі старшим викладачем ОСОБА_1 12 грудня 2024 року надійшов текст скарги від студентки ОСОБА_6 щодо ОСОБА_1 12 грудня 2024 року за допомогою корпоративної пошти запропоновано ОСОБА_1 надати пояснення з приводу зазначеної скарги. До 19 грудня 2024 року від викладача пояснень щодо скарги студентки не надійшло. До викладача було додаткове звернення через кафедральну пошту, на що ОСОБА_1 надала відповідь, в якій відмовила у наданні пояснень з приводу скарги. У зв`язку з цим ОСОБА_3 просила директора ННІ міжнародної освіти для врегулювання вказаної ситуації та з`ясування фактичних обставин, в межах посадових обов`язків витребувати письмові пояснення з приводу скарги студентки для вирішення питання з наявності чи відсутності складу дисциплінарного правопорушення (а.с. 51).
Того ж дня завідувачка кафедри іноземних мов НТУ «ХПІ» ОСОБА_3 звернулася до начальника юридичного відділу НТУ «ХПІ» Юлії Молчанової, в якій просила в межах посадових обов`язків взяти на розгляд питання щодо з`ясування наявності чи відсутності складу дисциплінарного правопорушення (а.с. 50).
20-22 грудня 2024 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 відбулося листування електронною поштою щодо скарги студентки ОСОБА_2 та необхідності надання пояснень за скаргою у строк до 24 грудня 2024 року, під час якого ОСОБА_1 зауважила, що розгляд скарги на засіданні кафедри був призначений ще до її ознайомлення зі скаргою; повідомила, що надсилала ОСОБА_3 зауваження щодо порушення своїх прав. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що вважає, що студентка штучно створила конфлікт з метою складання іспиту іншому викладачу, оскільки не склала у семестрі жодного завдання, виходила тільки на 3 пари у вересні, вимагала поставити їй оцінку за іспит достроково. ОСОБА_1 зазначила, що не розуміє, в чому саме порушення етичних норм. Наголосила ОСОБА_7 , що той вже вважає її винною, погрожував доганою, тобто виявив упередженість. ОСОБА_1 розцінила такий підвищений інтерес до скарг на неї як бажання помститися за два позови до НТУ «ХПІ», які були вирішені на її користь. Зазначила, що пояснення будуть надані в той спосіб, який буде вважати ефективним для захисту своїх прав (а.с. 52-54). 
Згідно з актом комісії у складі співробітників кафедри «Іноземні мови» від 25 грудня 2024 року, станом на 25 грудня 2024 року від ст. викладача кафедри «Іноземні мови» ОСОБА_1 не надійшли пояснення стосовно скарги студентки групи ХТ 423 а ОСОБА_2 (а.с. 56).
Відповідно до Довідки № 66-11/5 від 26 грудня 2024 року за підписом начальника відділу діловодства та канцелярії НТУ «ХПІ» ОСОБА_8 , до 25 грудня 2024 року до поштової скриньки НТУ «ХПІ» не надходив лист від ОСОБА_1 щодо заяв і пояснень стосовно скарги студентки ОСОБА_6 (а.с. 55).
25 грудня 2024 року проведено моніторингову зустріч з використанням відеозв`язку представників та студентів Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (з відеофіксацією), за результатами чого складено Протокол № 1 від 25 грудня 2024 року (а.с. 57-61).
Відповідно до п. 1 Протоколу №1 від 25 грудня 2024 року на порядок денний винесено питання щодо з`ясування дійсних обставин подій під час проведення заняття о 14:30 год. 29 листопада 2024 року старшим викладачем кафедри іноземних мов ОСОБА_1 . Розглядання заяви-скарги студентки НТУ «ХПІ» групи ХТ-423а ОСОБА_2 на старшого викладача кафедри іноземних мов ОСОБА_1 про некоректну поведінку з боку викладача по відношенню до студентки.
Дослідженням Протоколу № 1 та відеозапису засідання встановлено, що під час моніторингової зустрічі слухали начальника юридичного відділу НТУ «ХПІ» ОСОБА_9 , студентів групи ХТ-423a ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , а також керівника освітнього центру «Німецький технічний факультет НТУ «ХПІ», координатора програм подвійних дипломів ОСОБА_4 . 
Студент ОСОБА_10 сказав, що не пам`ятає, чи був присутній на занятті, проте на навідне запитання ОСОБА_9 повідомив, що викладач та студент сперечалися, проте не може сказати, чи були ці суперечки образливі; викладач дорікала студентці, що вона сидить в Німеччині, а викладач у Харкові під обстрілами.
Студенти ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 сказали, що не були присутні на занятті 29 листопада 2024 року. 
Студент ОСОБА_14 на аудіо- та відеозв`язок не вийшов, надав письмову відповідь у чаті. 
Як зазначає ОСОБА_1 , і не спростовано відповідачем, студент ОСОБА_14 не був присутнім на занятті 29 листопада 2024 року протягом усієї розмови з ОСОБА_2 .
Студентка ОСОБА_2 на моніторинговій зустрічі підтвердила обставини, на які вона посилалася у скарзі. Уточнила, що викладач використала слово «вижати». 
Керівник освітнього центру «Німецький технічний факультет НТУ «ХПІ», координатор програм подвійних дипломів ОСОБА_4 попросив відповідальних осіб вжити всіх необхідних заходів для притягнення викладача до відповідальності. 
Наказом ректора Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» 25 грудня 2024 року № 532 ОД «Про створення Комісії з академічної етики для розгляду скарги» для розгляду скарги ОСОБА_6 , студентки групи ХТ-423а, створено Комісію з академічної етики (а.с. 62).
Відповідно до Пропозиції Комісії з академічної етики за результатами розгляду скарги студентки ОСОБА_6 , Комісія вважає, що старший викладач ОСОБА_1 в силу своїх обов`язків та вимог чинного законодавства повинна дотримуватись педагогічної етики, поважати гідність, права, свободи та інтереси всіх учасників освітнього процесу, однак під час освітнього (навчального) процесу, в присутності інших студентів допустила публічне використання дискримінаційних висловлювань по відношенню до ОСОБА_6 , у зв`язку з цим комісія надала пропозицію щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, як більш м`якого заходу дисциплінарного стягнення (а.с. 63-68).
Наказом ректора Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» 27 грудня 2024 року № 2294 С «Про дисциплінарне стягнення» застосовано до старшого викладача кафедри «Іноземні мови» ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Попереджено ОСОБА_1 про недопустимість порушення посадових обов`язків в частині дотримання етичних норм поведінки (а.с. 9-10). 
Відповідно до змісту вказаного наказу ОСОБА_1 , старший викладач кафедри «Іноземні мови», 29 листопада 2024 року під час проведення заняття (іноземна мова) висловлювалася відносно студентки ОСОБА_6 , група ХТ 423а, без дотримання правил етичної поведінки, зневажливо до неї ставилася, виказувала дискримінаційне відношення до студентки, яка навчається за програмою подвійного диплому та тимчасово перебуває на території Німеччини, чим порушила вимоги статті 54 Закону України «Про освіту», статті 58 Закону України «Про вищу освіту», пункт 2.1 розділу 2 Правил внутрішнього розпорядку НТУ «ХПІ», підпункти 2.3.2, 2.3.3 пункту 2.3 розділу 2, розділ 5 Кодексу етики академічних взаємовідносин та доброчесності НТУ «ХПІ», пункт 2.4 розділу 2 та пункт 3.9 розділу 3 функціональних обов`язків старшого викладача кафедри іноземних мов ОСОБА_1 . 
Підставами прийняття наказу про застосування дисциплінарного стягнення зазначено: скарга студентки ОСОБА_6 ; відеозвернення студентки ОСОБА_6 ; аудіозапис спілкування ОСОБА_6 зі старшим викладачем ОСОБА_1 під час проведення заняття; звернення завідувачки кафедри ОСОБА_3 та директора ННІ МО Горового Д.А. до ОСОБА_1 з вимогою надання пояснень на скаргу студентки до 24 грудня 2024 року включно; відповідь ОСОБА_1 про відмову у наданні пояснень; акт від 25 грудня 2024 року про відсутність пояснень від ОСОБА_1 ; протокол № 1 від 25 грудня 2024 року моніторингової зустрічі з використанням відеозв`язку представників та студентів НТУ «ХПІ»; відеозапис моніторингової зустрічі з використанням відеозв`язку представників та студентів НТУ «ХПІ»; довідка про графік занять в осінньому семестрі 2024 року старшого викладача ОСОБА_1 ; наказ т.в.о. ректора НТУ «ХПІ» Труша О.О. про направлення на навчання за кордон від 01 жовтня 2024 року № 2069CT; пропозиція Комісії з академічної етики від 26 грудня 2024 року за результатами розгляду скарги студентки ОСОБА_2 .
Вказаний наказ 27 грудня 2024 року оголошено ОСОБА_1 у телефонному режимі та направлено на її адресу поштою (а.с. 107-110).
28 грудня 2024 року ОСОБА_1 направила на ім`я завідувачки кафедри іноземних мов ОСОБА_3 доповідну записку щодо скарги студентки ОСОБА_2 (а.с. 13-15), на яку 10 січня 2025 року надано відповідь про надходження 12 грудня 2024 року засобами електронної комунікації скарги від студентки, ненадходження від викладача пояснень до 25 грудня 2024 року, доручення оцінювання студентки завідувачці кафедри (а.с. 105-106).
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.
Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи у роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Під час розгляду справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17.
Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності не має значення, чи призвів вчинений ним дисциплінарний проступок до настання реальних негативних наслідків. Для накладення дисциплінарного стягнення цілком достатньо фіксації самого факту винного вчиненого працівником порушення трудової дисципліни, а наявність чи відсутність шкідливих наслідків може бути врахована тільки при визначенні тяжкості проступку та виборі виду дисциплінарного стягнення.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 липня 2019 року у справі № 359/4316/17 та від 30 березня 2020 року у справі № 489/7807/18.
Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, в тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами.
Зазначений правовий висновок підтриманий Верховним Судом у постановах від 21 жовтня 2019 року у справі № 711/8227/16-ц, у постанові Верховного Суду від 20 2020 року у справі № 754/4355/17,від 08 жовтня 2020 року у справі № 202/2817/19.
Відповідно до частини першої статті 53 Закону України «Про освіту» здобувачі освіти мають право на безпечні та нешкідливі умови навчання, утримання і праці; повагу людської гідності; захист під час освітнього процесу від приниження честі та гідності, будь-яких форм насильства та експлуатації, булінгу (цькування), дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти.
Згідно з частиною другою статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані: постійно підвищувати свій професійний і загальнокультурний рівні та педагогічну майстерність; виконувати освітню програму для досягнення здобувачами освіти передбачених нею результатів навчання; сприяти розвитку здібностей здобувачів освіти, формуванню навичок здорового способу життя, дбати про їхнє фізичне і психічне здоров`я; дотримуватися академічної доброчесності та забезпечувати її дотримання здобувачами освіти в освітньому процесі та науковій діяльності; дотримуватися педагогічної етики; поважати гідність, права, свободи і законні інтереси всіх учасників освітнього процесу; настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до суспільної моралі та суспільних цінностей, зокрема правди, справедливості, патріотизму, гуманізму, толерантності, працелюбства; формувати у здобувачів освіти усвідомлення необхідності додержуватися Конституції та законів України, захищати суверенітет і територіальну цілісність України; виховувати у здобувачів освіти повагу до державної мови та державних символів України, національних, історичних, культурних цінностей України, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання України та навколишнього природного середовища; формувати у здобувачів освіти прагнення до взаєморозуміння, миру, злагоди між усіма народами, етнічними, національними, релігійними групами; захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психологічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти, запобігати вживанню ними та іншими особами на території закладів освіти алкогольних напоїв, наркотичних засобів, іншим шкідливим звичкам; додержуватися установчих документів та правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, виконувати свої посадові обов`язки; повідомляти керівництво закладу освіти про факти булінгу (цькування) стосовно здобувачів освіти, педагогічних, науково-педагогічних, наукових працівників, інших осіб, які залучаються до освітнього процесу, свідком якого вони були особисто або інформацію про які отримали від інших осіб, вживати невідкладних заходів для припинення булінгу (цькування).
Згідно частини 1 статті 58 Закону України “Про вищу освіту” науково-педагогічні, наукові та педагогічні працівники закладу вищої освіти зобов`язані, зокрема, дотримуватися норм педагогічної етики, моралі, поважати гідність осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, прищеплювати їм любов до України, виховувати їх у дусі українського патріотизму і поваги до Конституції України та державних символів України; дотримуватися в освітньому процесі та науковій (творчій) діяльності академічної доброчесності та забезпечувати її дотримання здобувачами вищої освіти; дотримуватися статуту закладу вищої освіти, законів, інших нормативно-правових актів.
Засадами державної політики у сфері освіти та принципами освітньої діяльності є, зокрема, формування поваги до прав і свобод людини, нетерпимості до приниження її честі та гідності, фізичного або психічного насильства, а також до дискримінації за будь-якими ознаками (стаття 6 Закону України «Про освіту»).
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію: вчитель, педагог, вихователь - зобов`язані бути людьми високих моральних переконань та бездоганної поведінки.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 30 січня 2018 року у справі № 713/265/15-ц (провадження № 61-135св17), від 16 травня 2018 року у справі № 1519/2-667/11 (провадження № 61-13895св18), від 07 травня 2018 року у справі № 243/8522/17 (провадження № 61-13316св18), від 27 липня 2021 року у справі № 357/4897/20 (провадження № 61-3751св21), від 25 листопада 2020 року у справі № 589/16/19 (провадження № 61-8661св20), від 09 листопада 2022 року у справі № 524/3625/20 (провадження № 61-2433св22), від 25 квітня 2024 року у справі № 462/2096/23 (провадження № 61-16502св23).
Величезна суспільна значущість педагогічної праці зумовлює надвисокі вимоги як до особистості вчителя, так і до щоденної поведінки педагога, саме тому, вчитель, педагог, вихователь зобов`язаний бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості дітей.
Особи, трудовим обов`язком яких є виховання, повинні бути не тільки висококваліфікованими спеціалістами, а й людьми високої духовності та моральних переконань. Особистий приклад викладача, його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні впливу на молодь, становлять ту виховну силу, яку не можна замінити підручниками. Працівник, який виконує виховні функції, повинен постійно слідкувати за собою, відчувати, що його поведінка перебуває під контролем тих, кого він виховує, а також суспільства в цілому.
Підвищена відповідальність педагогічних працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливих відносинах та виконують специфічні функції, які не обмежуються лише формальним виконанням трудових обов`язків вчителя (педагога, вихователя), а й здійснюють виховну функцію, не властиву іншим категоріям працівників.
Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 Правил внутрішнього розпорядку НТУ «ХПІ» науково-педагогічні працівники зобов`язані, зокрема, додержуватися норм педагогічної етики, моралі, поважати гідність осіб, які навчаються в університеті, прививати їм любов до України, виховувати їх в дусі українського патріотизму і поваги до Конституції України; додержуватися законів, Статуту та правил внутрішнього трудового розпорядку (а.с. 95-104).
Згідно з підпунктами 2.3.2 та 2.3.3 пункту 2.3 розділу 2, розділ 5 Кодексу етики академічних взаємовідносин та доброчесності НТУ «ХПІ» толерантність і повага до людської гідності є одним із основних принципів спілкування в університетському середовищі. Члени університетської спільноти дотримуються принципів рівності, справедливості, рівних можливостей, уникають і не допускають жодної форми дискримінації, фаворитизму, персоналізації, переслідування, сексуальних домагань, зловживання владою (а.с. 69-73).
Пункт 2.4 розділу 2 та пункт 3.9 розділу 3 функціональних обов`язків старшого викладача кафедри іноземних мов ОСОБА_1 покладає на останню відповідальність за дотримання академічних свобод і прав студентів і співробітників кафедри (а.с. 75-77).
Судом встановлено, що за змістом оскаржуваного наказу ОСОБА_1 , старший викладач кафедри «Іноземні мови», 29 листопада 2024 року під час проведення заняття (іноземна мова) висловлювалася відносно студентки ОСОБА_6 , група ХТ 423а, без дотримання правил етичної поведінки, зневажливо до неї ставилася, виказувала дискримінаційне відношення до студентки, яка навчається за програмою подвійного диплому та тимчасово перебуває на території Німеччини.
При цьому, в оскаржуваному наказі детально не зазначено, які саме висловлювання ОСОБА_1 розцінені як зневажливі, дискримінаційні та такі, що не відповідають правилам етичної поведінки.
Проте, зі змісту пропозицій Комісії з академічної етики вбачається, що предметом оцінки комісії був діалог позивачки зі студенткою, в якому ОСОБА_1 висловила наступне: «Ви хочете вижати з двох країн все. Ви хочете вижати диплом з України, не навчаючись»; «Ааа з Запоріжжя, Ви навіть не з Харкова!»; «А у мене подвійний диплом» - як зневажлива імітація відповіді студентки; «Ну і що? Так подвійний це що? За одним навчаюсь, за другим не навчаюсь?» «Ви взагалі не розумієте як ми тут навчаємося...».
Суд першої інстанції надав детальну оцінку кожному з наведених тверджень і дійшов висновку, що у контексті всього діалогу і ситуації, що виникла, вказані висловлювання викладача не можуть бути розцінені як зневажливі, дискримінаційні та неетичні.
З такою оцінкою висловів позивачки колегія суддів погоджується.
Вислови ОСОБА_1 стосуються її оцінки виконання студенткою навчальної програми без дотримання встановлених вимог щодо оформлення презентації, а також необхідності, на її думку, прикладення більших зусиль для навчання. При цьому, відповідач не надав оцінку непідтвердженій інформації, зазначеній у скарзі ОСОБА_2 , а саме щодо слова «вижрати» замість «вижати», яке було сказано ОСОБА_1 у дійсності. Висловів, які б давали підстави стверджувати про прояв дискримінації щодо студентки за походженням з м. Запоріжжя, позивачка не допускала; доказів того, що ОСОБА_1 надає перевагу студентам з м. Харків чи інших міст, матеріали справи не містять. Висновки комісії з етики щодо зневажливих та грубих висловлювань позивачки стосуються не самого їх змісту, а інтонації, тобто такі висновки є оціночними і ґрунтуються на індивідуальному сприйнятті кожної особи. Зі змісту діалогу очевидно, що слова позивачки «ми тут навчаємось» були застосовані не щодо місцезнаходження викладача, а щодо власне навчального процесу, а слово «ми» стосувалося усіх учасників навчального процесу (викладач та студенти), а не лише викладача. Проте, відповідач, розцінюючи ці слова ОСОБА_1 , залишив поза увагою контекст, в якому вони були сказані, що призвело до помилкового їх тлумачення як дискримінаційного відношення до осіб, які перебувають за межами міста Харкова.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що фактичні обставини справи не дають підстав стверджувати, що ОСОБА_1 під час спілкування зі студенткою ОСОБА_2 на занятті 29 листопада 2024 року не дотрималася обов`язків викладача закладу вищої освіти, проявила недостойну поведінку, яка б скомпрометувала її перед студентами чи іншими особами, порушила моральні норми чи дискредитувала себе як педагог, порушила вимоги статті 54 Закону України «Про освіту», статті 58 Закону України «Про вищу освіту», пункт 2.1 розділу 2 Правил внутрішнього розпорядку НТУ «ХПІ», підпункти 2.3.2, 2.3.3 пункту 2.3 розділу 2, розділ 5 Кодексу етики академічних взаємовідносин та доброчесності НТУ «ХПІ», пункт 2.4 розділу 2 та пункт 3.9 розділу 3 функціональних обов`язків, що свідчить про відсутність в її діях складу дисциплінарного проступку.
Доводи апеляційної скарги НТУ «ХПІ» про те, що судом зроблена оцінка лише декількох висловів позивачки, тоді як висновок комісії базується на оцінці повного діалогу між викладачем та студенткою; що судом не надано оцінки такому вислову викладача як: «А проблема в тому, що ми тут сидимо під бомбьожками, виходять викладачі Вам на пари», є необґрунтованими, оскільки судом надано оцінку всім висловам позивачки у тому контексті, в якому вони були сказані. Наведена відповідачем фраза позивачки не містить ознак зневаги чи дискримінації до студентки, та, хоча й має емоційно забарвлено інтонацію, проте відображає реальний стан навчального процесу в умовах воєнного стану.
Крім того, суд обґрунтовано звернув увагу й на необ`єктивність дисциплінарного провадження щодо позивачки, з огляду на те, що фактично завідувачка кафедри ОСОБА_3 зажадала пояснень від ОСОБА_1 щодо скарги ОСОБА_2 , додатком до якої є аудіозапис, ще до офіційного надходження скарги до НТУ «ХПІ», а також ненадання ОСОБА_1 можливості бути присутньою під час моніторингової зустрічі 25 грудня 2025 року, результати якої в подальшому стали підставою накладення дисциплінарного стягнення. Відповідачем не спростовано доводи позивачки, що студент ОСОБА_14 , який давав письмові пояснення в чаті на моніторинговій зустрічі, взагалі не був присутній на занятті 29 листопада 2024 року.
Доводи апеляційної скарги НТУ «ХПІ» про те, що позивачка у розмові зі студенткою ОСОБА_2 незаконно виказувала своє незадоволення стосовно того, що студентка не відвідує її пари, не врахувавши, що студентка навчається за індивідуальним планом; що судом не було встановлено невиконання студенткою вимог викладача до презентації, колегія суддів відхиляє, оскільки успішність студентки у даному разі не входить до предмету доказування у справі, а суд оцінює саме дотримання позивачкою етичних вимог у спілкуванні з нею.
Посилання відповідача на те, що студентка звернулася до НТУ «ХПІ» зі скаргою у законний спосіб; що ОСОБА_4 як координатор з питань, пов`язаних з навчанням для студентів, які перебувають закордоном, мав право роз`яснити студентці порядок подачі скарги та повідомити безпосереднього керівника викладача про цей інцидент, не спростовують висновків суду про те, що при проведенні дисциплінарного провадження відповідач не дотримався вимог щодо його об`єктивності, фактично розпочавши перевірку ще до офіційного надходження скарги.
Твердження НТУ «ХПІ» щодо того, що жодною нормою закону не передбачено обов`язку роботодавця запрошувати ОСОБА_1 на моніторингову зустріч, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки таким чином відповідачем порушено принцип рівності і права свого працівника, а також не забезпечено об`єктивного, всебічного і неупередженого процесу перевірки скарги, що стала підставою для оголошення позивачці необґрунтованої догани.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, судова колегія вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 09 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина