ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2263/26 Справа № 175/19005/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді        Агєєва О.В.,
суддів:         Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №175/19005/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії, скасування постанови та стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року про передачі справи за підсудністю, постановлену у складі судді Озерянської Ж.М.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії, скасування постанови та стягнення коштів.

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії, скасування постанови та стягнення коштів - передано до Печерського районного суду міста Києва - для розгляду за підсудністю. 

Не погодившись із вказаною ухвалою суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржена ухвала суду є незаконною та невмотивованою.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, на підставі виконавчого листа №1-73/2002, виданого 25 червня 2003 року Апеляційним судом Донецької області, за наслідками його протиправного засудження від 16 грудня 2002 року, було заарештовано кошти, які перебували на його рахунках, та які є сатисфакцією від держави Україна.
Вказує, підсудність справ Донецького апеляційного суду (до зміни назви Апеляційного суду Донецької області) визначено Дніпровському апеляційному суду на підставі розпорядження Голови Верховного Суду №40 від 22 липня 2022 року. Судом першої інстанції у таких справах є Краматорський міський суд Донецької області, підсудність справ якого визначено Дніпровському районному суду Дніпропетровської області на підставі розпорядження Голови Верховного Суду №8/0/9-22 від 15 березня 2022 року.
Стверджує, що безпідставними є посилання суду в оскарженій ухвалі на те, що позивачем підсудність справи Краматорському міському суду Донецької області не обґрунтована. 
У зв`язку із чим просив суд ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року про передачу справи за підсудністю скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, кваліфікованим складом суду.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. 
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Передаючи справу за підсудністю до Печерського районнного суду міста Київа, суд першої інстанції виходив з того, що подаючи позов до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області позивач обґрунтовує його підсудність як суду, якому передана підсудність справ Краматорського міського суду Донецької області, однак підсудність справи Краматорському міському суду Донецької області позивач не обґрунтовує, тому ця справа не підсудна Дніпровському районному суду Дніпропетровської області, а підсудна Печерському районному суду міста Києва, за місцезнаходженням відповідачів.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 31 ЦПК України, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.
Згідно зі ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Встановлено, ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії, скасування постанови та стягнення коштів.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що 25 червня 2003 року Апеляційним судом Донецької області був виданий виконавчий лист №1-73/2002 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 29000,00 грн. матеріальної шкоди, та постановою заступника начальника Новгород-Сіверського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляшок О.Б. у ВП №38781094 від 29 жовтня 2025 року накладено арешт на його кошти, отримані як сатисфакція на виконання Рішення Європейського суду з прав людини у справі №28467/18 від 18 липня 2024 року.
Він ( ОСОБА_1 ) звернуся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року відмовлено у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, з тих підстав, що позивач не погоджується із діями виконавця, які вчинені в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Апеляційним судом Донецької області, а тому дана позовна заява не підсудна Чернігівському окружного адміністративному суду, а розгляд даного спору повинен здійснюватися судом, який видав виконавчий документ. 
ОСОБА_1 подання позову до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області обґрунтовує тим, що підсудність справ Донецького апеляційного суду (до зміни назви Апеляційного суду Донецької області) визначено Дніпровському апеляційному суду на підставі розпорядження Голови Верховного Суду №40 від 22 липня 2022 року, а судом першої інстанції є Краматорський міський суд Донецької області, підсудність справ якого визначено Дніпровському районному суду Дніпропетровської області на підставі розпорядження Голови Верховного Суду №8/0/9-22 від 15 березня 2022 року та Рішення Вищої ради правосуддя №747/0/15-23 від 25 липня 2023 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області».

Як вбачається з позовної заяви, звертаючись до суду ОСОБА_1 посилається на ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
В свою чергу ч.2 вказаної статі передбачає, що рішення дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Верховний суд України розглядаючи справу №6-3077цс15 від 24 лютого 2016 року та №6-931цс16 від 16 листопада 2016 року зазначив: «Частиною першою ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України і статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.
За приписами статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).
Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.
За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Отже, якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-2187цс15.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист №1-73/2002 року, виданий 25 червня 2003 року Апеляційним судом Донецької області, який розташований у Ворошиловському районі м. Донецька.
Таким чином Ворошиловський районний суд міста Донецька є судом першої інстанції, до підсудності якого належить дана справа.

02 вересня 2014 року Головою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ видано розпорядження №2710/38-14, яким змінено територіальну підсудність Ворошиловського районного суду міста Донецька і визначено територіальну підсудність Селидівському міському суду Донецької області.
Рішенням Вищої ради правосуддя №2584/0/15-24 від 29 серпня 2024 року змінено територіальну підсудність судових справ Селидівського міського суду Донецької області шляхом їх передачі до Кіровського районного суду міста Дніпра з 02 вересня 2024 року. 
25 квітня 2025 року, набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» № 4273-IX, відповідно до якого назву Кіровського районного суду міста Дніпра змінено на Центральний районний суд міста Дніпра. 

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про направлення справи на розгляд до Печерського районного суду міста Києва, за місцем знаходження відповідачів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року про передачу справи за підсудністю скасуванню з направленням справи для розгляду до Центрального районного суду міста Дніпра за встановленою підсудністю.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — задовольнити частково. 
Ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року про передачі справи за підсудністю у справі №175/19005/25 — скасувати.
Справу направити для розгляду за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра.
Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 березня 2026 року.

Судді: