Справа №718/3527/25
Провадження №1-кп/718/156/25

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2026 року м.Кіцмань Чернівецька область
Кіцманський районний суд Чернівецької області, у складі: 
головуючого судді   ОСОБА_1 
секретаря судового засідання   ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кіцмань, кримінальне провадження № 12025262110000237 від 27.09.2025 з обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стрілецький Кут Кіцманського району Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , студента 2–го курсу денної форми навчання Сторожинецького лісового коледжу, працюючого укладальником пакувальником на підприємстві «Сітка Захід» с. Лужани, Чернівецького району, Чернівецької області, раніше не судимого, військовозобов`язаного, на утриманні одна малолітня дитина,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора  ОСОБА_4 
обвинуваченого   ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 , 
потерпілої ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
26.09.2025, приблизно о 23 год. 40 хв., водій ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1 , із швидкістю 60км/год, що перевищує допустиму в межах населеного пункту, рухався вулицею Центральною в межах населеного пункту с. Стрілецький Кут Чернівецького району Чернівецької області, зі сторони с. Ревне в напрямку с. Біла.
Наближаючись до будинку №22 по вул. Центральній в с. Стрілецький Кут, не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки (перешкоди) іншим учасникам дорожнього руху, не врахував особливості даної ділянки дороги, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини дороги з подальшим наїздом на перешкоду у вигляді бетонного мостику.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажирці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої великогомілкової кістки на межі середньої та нижньої третин зі зміщенням; рваної рани в ділянці правого колінного суглобу.
Відповідно до висновку експерта ЧОБ СМЕ №143-Мд від 21.10.2025 рвана рана відноситься до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я; закритий перелом правої великогомілкової кістки – до ушкоджень середнього ступеня важкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_3 вчинив в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1, 12.4 встановлених «Правилами дорожнього руху», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та введені в дію з 01.01.2002, при чому порушення п.п. 12.1, 12.4 Правил безпосередньо перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, зокрема:
- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 2.9. Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
- п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;
Таким чином,  ОСОБА_3  вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 - 1 КК України, а саме порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Позиція учасників провадження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому суті обвинувачення від 25.09.2025, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286-1КК України, визнав повністю, адже всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. Також показав, що того дня разом із цивільною дружиною ОСОБА_6 зайшли до друзів в с.Стрілецький Кут, вживали горілку, повернулися додому біля 21 години. Вирішили покататися, він сів за кермо автомобіля ВАЗ в стані сп`яніння, потерпіла сиділа позаду. В с.Стрілецький Кут , неподалік від дому, він керуючи автомобілем, перевищив швидкість руху, проявив неуважність, з`їхав з дороги та зіткнувся із бетонним мостиком. Після зіткнення потерпіла викликала швидку. Шкодує про вчинене, просить вибачення у потерпілої. 
Потерпіла ОСОБА_7 надала покази про те, що з обвинуваченим проживають три роки разом без реєстрації шлюбу, мають спільну дитину та обоє перебувають на утриманні чоловіка. 26.09.2025 вона перебувала в авто в якості пасажира, ОСОБА_3 за кермом, коли він зіткнувся із бетонною перешкодою, її затисло, ОСОБА_3 допомагав вилізти, одразу надав допомогу, вона викликала швидку допомогу. На даний час претензій до нього не має ніяких, оскільки вона видужала, негативних наслідків для здоров`я не настало ніяких. З ОСОБА_3 вона помирилась, продовжують проживати однією сім`єю та виховувати сина, вона з сином перебувають на утриманні чоловіка, так як він єдиний працює. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду, однак вважає, що покарання може бути не суворим.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засідання, вважаючи доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України просив призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 років пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, з позбавленням права керування транспортним засобом, а також стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати по кримінальному провадженню, вирішити долю речових доказів.
Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_5 , не заперечуючи вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, просила суд призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, враховуючи наявність декількох пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих. При цьому обставинами, які слід врахувати при призначенні покарання захисник зазначила щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди, думку потерпілої щодо не суворого покарання ОСОБА_3 , позитивні характеристики за місцем проживання, постійне місце проживання, відсутність судимостей, наявність дитини та цивільної дружини на утриманні. 
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. 
Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат. 
При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, за участі захисника, послідовні та логічні, співпадають із показаннями потерпілої, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, розглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286-1 КК України, за обставин наведених у вироку.
Кваліфікація дій обвинуваченого судом.
З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта від 27.09.2025, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 286-1 КК України, оскільки останній порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження. 
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.
Мотиви призначення покарання
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.
Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином (ст.12 КК України), вчиненим з необережності, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння в момент ДТП без посвідчення водія, яке ніколи не отримував, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, його сімейний стан, зокрема, обвинувачений проживає в цивільному шлюбі із потерпілою ОСОБА_6 , разом виховують спільного сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_3 навчається та офіційно працевлаштований, утримує родину. 
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, надання медичної та іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.
Обставин, згідно ст.67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , прокурором не заявлено та судом не встановлено.
Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Отже, призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує конкретні обставини вчинення злочину, що спричинили потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, суспільну небезпеку скоєного, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, правову позицію прокурора та захисту, думку потерпілої, яка при призначенні покарання просила ОСОБА_3 суворо не карати, претензій до обвинуваченого не заявляє, дані про особу винного, відсутність обтяжуючих та наявність трьох пом`якшючих обставин, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої, та з огляду на всі обставини, суд вважає за можливе призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, а саме пробаційного нагляду.
Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
При цьому суд враховує положення ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. 
Разом з цим, враховуючи обставини кримінального правопорушення, яке сталося внаслідок керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (1,7%), порушення обвинуваченим декількох пунктів Правил дорожнього руху України, керування транспортним засобом без посвідчення водія, яке ОСОБА_3 ніколи не отримував, враховуючи наслідки які настали у виді тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілої ОСОБА_6 , суд дійшов обґрунтованого висновку про доцільність застосування додаткового покарання ОСОБА_9 у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк чотири роки.
Суд зазначає, що навіть за відсутності в особи посвідчення водія її може бути позбавлено права керувати транспортними засобами.
Це випливає з висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зробленого в постанові від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.
Зокрема, ОП ККС ВС виснувала, що особі, яку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (1,75 проміле), що є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 не отримував у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, оскільки, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та пасажирів.
Тому суд рахує правильним, в даному випадку, застосувати додаткове покарання ОСОБА_9 у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк чотири роки.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався і підстав для обрання суд не вбачає.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Щодо розподілу процесуальних витрат (заявлених витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні), суд керується положеннями ст.124 КПК України. У зв`язку із ухваленням обвинувального вироку у справі, витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні, а саме на проведення судової авто технічно експертизи № СЕ-19/126-25/12228-ІТ від 05.11.2025 в розмірі 2228,50 грн., судової авто технічної експертизи № СЕ-19/126-25/15265-ІТ від 17.12.2025 в розмірі 3565 гривень, всього на загальну суму 5794 гривень 10 копійок. (а.с.м.к.п.39,75 ) 
Арешт майна, застосований в даному кримінальному провадженні, відповідно до ухвали слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.09.2025 року відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.
Питання стосовно речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:

Визнати  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286- 1 КК та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.2 ст.59-1 КК України, покласти на  ОСОБА_3  строком на 3 (три) роки наступні обов`язки: 
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Встановлений  ОСОБА_3  строк пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Строк додаткового покарання  ОСОБА_3  у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами обчислювати з дня набрання вироком законної сили.
Судові витрати на залучення експертів в загальній сумі 5794 (п`ять тисяч сімсот дев`яносто чотири) гривні 10 копійок стягнути з ОСОБА_3 ,  на користь держави. (м.к.п. 35,75)
Арешт майна, застосований в даному кримінальному провадженні, відповідно до ухвали слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.09.2025 року №718/2670/25, якою накладено арешт на транспортний засіб ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 - скасувати (м.к.п. 33-34)
Після набрання вироком законної сили речові докази, а саме:
-Транспортний засіб марки «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні в ТОВ «Чернівецький гравійно – піщаного кар`єру», за адресою: смт.Неполоківці, вул..Припрутська,42, Чернівецького району – повернути ОСОБА_3 . (м.к.п.29)
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. 
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку.

Суддя:        ОСОБА_1