521/3453/25
1-кп/521/969/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
потерпілого – ОСОБА_5 ,
захисника адвоката – ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хаджибейського районного суду м.Одеси обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024162470001629 від 22.11.2024 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеси, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, розлучений, неофіційно працевлаштований автомеханіком на СТО, має двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд 

ВСТАНОВИВ:
21.11.2024, приблизно о 18 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_4 , допустив порушення вимог п. п. 2.3 (б) 12.4 п. 18.1, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:
п.2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
п.18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»
Порушення виразились в тому, що 21.11.2024, приблизно о 18 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Кіа Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по сухому дорожньому покриттю проїзної частини вул. Дальницька з боку вул. В. Стуса, у напрямку вул. Балківська, поблизу будинку №43 по вул. Дальницька в Хаджибейському районі м. Одеси за кермом транспортного засобу уважним не був, діючи необережно, проявивши злочинну недбалість, в ході здійснення руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшивши швидкість та не зупинившись, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину з права наліво по напрямку руху автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснив на нього наїзд.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми у формі забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ у лобній та скроневій частках справа, яка ускладнилась субарахноїдальним крововиливом крововилив між павутиноподібною і м?якою мозковими оболонками), багатоуламковий перелом кісток носу, зі зміщенням уламків, гематоми лівої параорбітальної ділянки, гематома лівої виличної ділянки, закрита травма грудної клітини перелом 4-го, 5- го лівих ребер, перелом лівої лопатки без зміщення, контузії лівої та правої легень, обмежений лівобічний пневмоторакс (наявність повітря в плевральній порожнині), відкритий багатоуламковий перелом великогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням уламків лівої гомілки, рана лівої гомілки, закритий багатоуламковий перелом малогомілкової кістки у середній третині зі зміщенням уламків лівої гомілки, садна тулуба, згідно п.2.1.3. «м» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив обставини які були викладені в обвинувальному акті, провину визнав в повному обсязі та щиро розкаялася у вчиненому, відшкодував потерпілому завдану шкоду.
Потерпілий ОСОБА_5 в ході судового розгляду заявив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі, покарання просить призначити на розсуд суду без призначення додаткового покарання, цивільний позов не заявляв.
За вказаними обставинами, за клопотаннями учасників судового процесу, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, докази у судовому засіданні не досліджувалися.
При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позицій. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджено, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які їм зрозумілі.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Суд кваліфікує дії  ОСОБА_4 за ч.2 cт.286 КК України, за ознаками – порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження. 
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину. 
З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 суд визнає: щире каяття. 
Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, якій обтяжують покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 – відсутні. 
Суд при вирішенні питання відповідальності обвинуваченого звертає увагу на роз`яснення, наведені у п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якими передбачено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
А тому, при призначенні покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, який є особою у віці 38 років, з середньо-спеціальною освітою, розлучений, неофіційно працевлаштований автомеханіком на СТО, має двох неповнолітніх дітей, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце мешкання, відшкодував потерпілому завдану шкоду, раніше не судимий. 
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого  ОСОБА_4 , йому слід призначити основне покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Вирішуючи питання не застосування щодо обвинуваченого  ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує доводи обвинуваченого та потерпілого у судових дебатах, а саме ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, відшкодування шкоди, відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченого, який в свою чергу просив суд не призначати обвинуваченому додаткове покарання.
На думку суду застосування до  ОСОБА_4 додаткового покарання негативно вплине на забезпечення йому життєдіяльності.
Окрім цього, в матеріалах справи відсутні відомості щодо інших притягнень обвинуваченого до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що дає суду підстави зробити висновок про загалом законослухняну поведінку обвинуваченого та можливість досягнення мети виправлення його та попередження вчинення ним нових злочинів без застосування додаткового покарання.
Також, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого  ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.
Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого  ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував завдану потерпілому шкоду, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого злочину.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
На підставі ст.ст. 118, 122 КПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення:
Автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу вартістю 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п?ять) гривень 4 копійок;
Автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу вартістю 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п?ять) гривень 4 копійок;
Транспортно-трасологічної експертизи механізму ДТП, вартістю 15 918 (п?ятнадцять тисяч дев?ятсот вісімнадцять) гривень 00 копійок.
Автотехнічної експертизи обставин ДТП, вартістю 11 813 (одинадцять тисяч вісімсот тринадцять) гривень 60 копійок.
Запобіжний захід не обирався. 
Цивільний позов не заявлявся. 
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому основне покарання за цією статтею у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі, без призначенням додатково покарання у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1  від відбуття основного покарання, призначеного цим вироком, з випробувальним терміном на 1 /один/ рік, якщо він на протязі цього часу не скоїть нового кримінального правопорушення.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1  такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи або навчання;
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його мешкання.
Строк випробування ОСОБА_4 , а саме випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 05 березня 2026 року.
Стягнути з  ОСОБА_4 у дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення:
Автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу вартістю 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п?ять) гривень 4 копійок;
Автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу вартістю 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п?ять) гривень 4 копійок;
Транспортно-трасологічної експертизи механізму ДТП, вартістю 15 918 (п?ятнадцять тисяч дев?ятсот вісімнадцять) гривень 00 копійок.
Автотехнічної експертизи обставин ДТП, вартістю 11 813 (одинадцять тисяч вісімсот тринадцять) гривень 60 копійок.
На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту проголошення вироку, через Хаджибейський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1