Справа № 740/7373/25 
Провадження № 2/740/728/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2026 року      м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі
головуючого судді Шевченко І. М.,
за участі секретаря судового засідання Пулинець Ю. О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
установив:
У грудні 2025 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 18 500,00 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач, уклавши з ТОВ «Авентус Україна» договір № 7890128 від 14.05.2024, отримав грошові кошти у розмірі 5000,00 грн шляхом перерахування на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому в договорі. У свою чергу відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за договором та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору.
Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за договором № 7890128 від 14.05.2024 у відповідача виникла заборгованість у розмірі 18 500,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн; заборгованість за відсотками - 9000,00 грн, неустойка - 4500,00 грн. 24.12.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-35/24, відповідно до якого право грошової вимоги, у тому числі й за кредитним договором № 7890128 від 14.05.2024, перейшло до ТОВ «Свеа Фінанс». На час звернення до суду з цим позовом відповідач не погасив заборгованості за вказаним кредитним договором.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справ матеріалами.
Копію ухвали суду про відкриття провадження в справі надіслано судом відповідачу за адресою, що вказана у позові (зареєстроване місцем проживання), і отримана останнім, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення поштового відправлення. Відзиву на позов, заяв/клопотань відповідач не подавав до суду.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та ухвалення судового рішення за наявними матеріалами - не встановлено.
Дослідивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, суд дійшов таких висновків.
Судом установлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір про надання коштів на умовах споживчого № 7890128 від 14.05.2024, згідно з умовами якого відповідач шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) отримала грошові кошти в розмірі 5 000 грн, які перераховано на рахунок № НОМЕР_1 . Договір підписаний відповідачем шляхом проставлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором А7472. Відповідно до п.1.4 договору строк кредиту - 360 днів. Відповідно до п.1.5.1, п.1.5.2 договору стандартна процентна ставка становить 1,50 %, знижена процентна ставка - 0,01 % за кожен день користування кредитом.
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором на день подання позовної заяви становить 18 500,00 грн, та складаються із: заборгованості за тілом кредиту - 5000,00 грн; заборгованості за відсотками - 9000,00 грн, неустойка - 4500,00 грн.
На підставі договору факторингу № 01.02-35/24, укладеного 24.12.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс», реєстру боржників, витягу з реєстру боржників, право грошової вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Свеа Фінанс».
Статтею 207 ЦК України також визначено випадки коли правочин вважається укладеним у письмовій формі, а саме: якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами або якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку або якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтями 3 та 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, а саме 5000,00 грн - за тілом кредиту та 9000,00 грн - за процентами, а всього - 14 000,00 грн.
Щодо стягнення неустойки в сумі 4500,00 грн слід зазначити таке.
Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Ураховуючи вищевикладене, підстави для стягнення неустойки - відсутні, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Відтак, зважаючи на той факт, що за наслідками судового розгляду було установлено факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 7890128 від 14.05.2024, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені на сплату судового збору, у розмірі 1833,16 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 263 - 265, 274 - 279 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (м. Київ, вул. Іллінська, 8; ЄДРПОУ 37616221) заборгованість у загальному розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень.
У задоволенні позову в іншій частині вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (м. Київ, вул. Іллінська, 8; ЄДРПОУ 37616221) судові витрати в загальному розмірі 1833 (одна тисяча вісімсот тридцять три) гривень 16 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко