Номер провадження: 33/813/23/26
Номер справи місцевого суду: 522/20052/24 
Головуючий у першій інстанції Русєва А. С. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605,60 грн.
З вказаної постанови вбачається, що 25.10.2024 року о 23:30 год. у м. Одеса, вул. Рішельєвська, 4, ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння згідно з висновком №003264, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2025 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)ОСОБА_1 судом першої інстанції не було належним чином повідомлено про розгляд справи, чим було позбавлено останнього права на доступ до правосуддя;
2)окрім конкретних підстав зупинки в Законі прописано і чіткий алгоритм дій інспектора під час зупинення автомобілів, проте, працівником поліції не були виконані вимоги законодавства, про що свідчить відеозапис із нагрудних камер;
3)ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки, що є грубим порушенням;
4)відеозаписи з нагрудних камер не зафіксували момент зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 ;
5)у протоколі про адміністративне правопорушення не вказана марка технічного пристрою, за допомогою якого здійснювався запис правопорушення, відсутні відомсті про його сертифікацію, де він був розміщений;
6)переглядом відеозапису було виявлено, що інспектором поліції, не було названо водію жодної з ознак алкогольного сп`яніння, з відеозапису не вбачається тремтіння рук, а поведінка відповідає обстановці, мова зрозуміла та чітка;
7)ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом;
8)у медичному закладі ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, проте, даним тестом, виявлено алкоголь на рівні технічної похибки, яка є допустимою.
Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав адвоката Новосьолову О.В. про розгляд справи на 21.01.2026 року на 11:15 год. В судове засідання ОСОБА_1 та адвокат Новосьолова О.В. не з`явилися. Причин своєї неявки суду не повідомили.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності адвоката Новосьоловї О.В. та ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог . 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 732041 від 30.10.2024 року з якого вбачається що 25.10.2023 року о 23:30 год. в м. Одеса по вул. Рішельєвська, 4 ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння згідно з висновком №003264, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП; 
- довідка з якої вбачається, що згідно до звірки з базою «Адмінпрактика» ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;
- довідка з якої вбачається, що згідно до звірки з базою «Адмінпрактика» ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 отримав 14.08.2019 року;
- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.10.2024 року № 003264 з якого вбачається, що ОСОБА_1 був доставлений до КНП «ООМЦПЗ» ООР, де він був оглянутий лікарем ОСОБА_2 . Висновок огляду: перебуває в стані алкогольного сп`яніння;
- повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_3 було запрошено на 30.10.2024 року на 08:30 год. для розгляду вчиненого ним адміністративно правопорушення;
- відеозапис, з якого вбачається, що 25.10.2024 року приблизно о 23:25 год. працівник поліції стоїть біля автомобілю BMW Х5 за кермом якого перебував ОСОБА_1 та питає чи вживав водій алкогольні напої. ОСОБА_1 говорить що він не вживав. Працівник поліції перевірив документи та поросив ОСОБА_1 вийти із автомобіля. ОСОБА_1 почав стверджувати, що зупинку було зроблено працівниками поліції незаконно, що вони не представились. Працівник поліції говорить, що він представився, крім того повідомив ОСОБА_1 , що його було зупинено з підстав того, що він був не пристебнутий. ОСОБА_1 сказав, що він відстебнувся, коли до нього підійшов працівник поліції. Також працівник поліції зауважив на тому, що у нього є відеозапис на якому все зафіксовано. Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_1 сказав, що він проходити не буде. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що він може пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. Якщо прилад щось виявить і ОСОБА_1 буде не згоден із показником, то вони відвезуть його до медичного закладу. В медичному закладі за результатам огляду буде складено висновок. ОСОБА_1 сказав що він не буде нічого проходити на місці та погодився проїхати до медичного закладу. У медичному закладі ОСОБА_1 запропонували пройти огляд за допомогою приладу Драгер, роз`яснив, що це така процедура. Після того, як ОСОБА_1 пройде огляд за допомогою приладу Драгер, лікар його огляне особисто, а якщо він відмовиться від будь-якого огляду, то відносно нього складуть протокол про адміністративне правопорушення, як за відмову від проходження огляду. ОСОБА_1 погодився, йому було роз`яснено процедуру проходження огляду. Результат показав, 0,44‰. Потім лікар сказав, що треба також здати біологічне середовище на аналіз. Потім лікар провів поверхневий огляд ОСОБА_1 , а також провів відповідні тести. На відеозаписі вбачається, що ОСОБА_1 не прийшов до відділу поліції для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. 
Отже не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги про те, що переглядом відеозапису було виявлено, що інспектором поліції, не було названо водію жодної з ознак алкогольного сп`яніння, з відеозапису не вбачається тремтіння рук, а поведінка відповідає обстановці, мова зрозуміла та чітка, оскільки працівником поліції було повідомлено останнього про те, що від нього відчувається різкий запах алкоголю, у зв`язку із чим і було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Також суд не бере до уваги і довід апеляційної скарг про те, що з відеозапису з нагрудних камер не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 з огляду на те, що останній під час розмови із працівниками поліції жодного разу не заперечував факту керування транспортним засобом більш того він сам у розмові повідомив, що їхав на вечірку, а потім йому треба було їхати до «Аркадії».
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною вину останнього зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №732041 від 30.10.2024 року; висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №003264 від 29.10.2024 року; відеозаписом з нагрудних реєстраторів працівників поліції.
Для повного, об`єктивного та обґрунтованого розгляду справи постановою Одеського апеляційного суду від 09.07.2025 року з КНП «ООМЦПЗ» ООР було витребувано належним чином завірену копію акту медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 003264, складеного лікарем о 00:05 год. 26.10.2024 року відносно ОСОБА_1 , з усіма додатками до даного акту. Крім того, зазначити чи були враховані умови проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, з урахуванням похибки щодо кількісного показника вмісту алкоголю.
КНП «ООМЦПЗ» ООР на адресу Одеського апеляційного суду надіслали: акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що результат лабораторних тестів №1251 виявлено – етанол – 0,83‰; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.10.2024 року № 003264, з якого вбачається, що за результатами огляду ОСОБА_1 встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння; чек-драгер з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою приладу Драгер результат якого показав 0,44‰, що перевищує встановлену законодавством норму. 
Крім того КНП «ООМЦПЗ» ООР повідомило, що різниця у показниках дослідження видихуваного повітря, яка становила 0,44‰ та результатом дослідження сечі - 0,83‰,, свідчить про те, що в організмі обстежуваного ОСОБА_1 процес виведення алкоголю з моменту його вживання проходив на протязі приблизно 4 годин у три фази: всмоктування (одразу після вживання), резорбції (безпосередня дія на внутрішні органи та рідини організму), елімінації – виведення з організму. Тому, враховуючи викладене необхідно знати конкретний час вживання. Інформації про вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 під час проведення медичного огляду, лікарю не повідомив.
Отже з урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання апеляційної скарги про те, що у медичному закладі ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, проте, даним тестом, виявлено алкоголь на рівні технічної похибки, яка є допустимою, з огляду на те, що огляд проводився у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП, а тому недовіряти вказаному висновку у суду апеляційної інстанції відсутні підстави. Крім того, вказуючи на неправильність даного висновку ОСОБА_1 не надано доказів на його спростування.
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. 
Також з дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Водночас, відповідно до п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 25.10.2024 року було зупинено працівниками поліції. Коли працівник поліції підійшов до транспортного засобу, саме ОСОБА_1 перебував за кермом. Крім того, у працівника поліції виникла підозра, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки від нього відчувався запах алкоголю, тому, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 погодився, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, висновок якого – перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
Таким чином, посилання апеляційної скарг про те, що окрім конкретних підстав зупинки в Законі прописано і чіткий алгоритм дій інспектора під час зупинення автомобілів, проте, працівником поліції не були виконані вимоги законодавства, про що свідчить відеозапис із нагрудних камер, спростовується тим, що працівник поліції повідомляв ОСОБА_1 про те, що його було зупинено з підстав того, що він був непристебнутий пасками безпеки.
Отже саме з підстав того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у нетверезому стані і було складено працівниками поліції адміністративні протоколи. 
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Крім того, відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Твердження апеляційної скарги про те, що водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення. Саме по собі невиконання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП у даному конкретному випадку, лише в частині не відсторонення водія від керування транспортним засобом, не дає підстави ставити під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9а ПДР, оскільки не вчинення правоохоронцями цих дій не впливає на легітимність їх дій у цілому, і не є окремою підставою для скасування оскаржуваної постанови. 
Щодо тверджень апеляційної скарг про те, що ОСОБА_1 судом першої інстанції не було належним чином повідомлено про розгляд справи, чим було позбавлено останнього права на доступ до правосуддя, суд апеляційної інстанції зауважує на такому.
Адвокат Смирнов А.І., який діяв в інтересах ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи на 19.03.2025 року. 19.03.2025 року від ОСОБА_1 на адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява, в якій останній просить відкласти розгляд справи, що свідчить про його обізнаність про розгляд справи на 19.03.2025 року. Крім того, постановою Одеського апеляційного суду від 03.06.2025 року клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення строку на подання апеляційної скарги на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2025 року було задоволено, чим суд відновив його права передбачені ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 скористався своїм правом передбаченим ст. 268 КУпАП, його представник приймала участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, надавала пояснення, клопотання та заперечення.
Отже, об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.
Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується зібраними доказами у справі, а також дослідженим апеляційним судом під час апеляційного розгляду відеозаписом з місця події.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлене в передбаченому законом порядку.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.
У відповідності до положень п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанова Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2025 року підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду С.О. Погорєлова