490/2565/26 10.04.2026
н\п 1-кп/490/943/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2565/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026152020000084 від 17.01.2026 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має базову загальну середню освіту, навчається на 1 курсі у Вищому професійному училищі суднобудування м.Миколаєва, неодружений, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
законного представника обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника – адвоката ОСОБА_6 , 

В С Т А Н О В И В:

01.01.2026 року у вечірній час, приблизно з 21:00 год. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшли до квартири, де проживає прадід останнього – потерпілий ОСОБА_8 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , з метою ночівлі.
Перебуваючи за вище вказаною адресою, потерпілий ОСОБА_8 звернувся до неповнолітнього ОСОБА_3 з проханням допомогти в користуванні мобільним застосунком "Приват24". В подальшому, отримавши у користування мобільний телефон потерпілого марки та моделі "Samsung SM-A205FN", на якому встановлено мобільний застосунок "Приват24" та створив новий пароль доступу до облікового запису в застосунку "Приват24", який став відомий ОСОБА_3 та потерпілому. В подальшому, ОСОБА_3 здійснив несанкціонований вхід до облікового запису в мобільному додатку "Приват24" потерпілого на належному ОСОБА_3 мобільному телефоні марки та моделі "Apple iPhone 11", використовуючи номер телефону ОСОБА_8 та самостійно створений пароль, прийняв вхідний дзвінок від працівника банківської установи та підтвердив вхід до облікового запису, видаючи себе за потерпілого. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_3 отримав повний несанкціонований доступ до електронно-обчислювальної системи банку, а саме до облікового запису ОСОБА_8 у мобільному застосунку "Приват24", що забезпечило йому можливість керування банківськими рахунками потерпілого, перегляду інформації про стан рахунків та здійснення фінансових операцій.
У подальшому, 02.01.2026 року у період часу з 04:38 год. до 05:00 год., продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_3 здійснив несанкціонований вхід до зазначеного мобільного банківського застосунку, чим продовжив незаконне втручання в роботу електронно-обчислювальної системи.
Крім того, ОСОБА_3 , будучи неповнолітнім, але досягнувши віку кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного 24 лютого 2022 року указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено введення в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в подальшому неодноразово продовжений, за наступних обставин.
01.01.2026 року, приблизно о 21:18 год. ОСОБА_3 , використовуючи власний мобільний телефон марки та моделі "Apple iPhone 11", здійснив вхід до облікового запису ОСОБА_8 в мобільному застосунку "Приват24", та побачивши на рахунку потерпілого – НОМЕР_1 , до якого прив`язана банківська картка "Для виплат" № НОМЕР_2 грошові кошти, та в цей час у останнього виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення майна, а саме: грошових коштів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, скориставшись тим, що його злочинні дії були непомітні для оточуючих, ОСОБА_3 здійснив переказ грошових коштів належних ОСОБА_8 в розмірі 1718,55 грн з картки потерпілого № НОМЕР_2 на власну банківську картку емітовану в АТ "ПУМБ" № НОМЕР_3 , в подальшому отримавши доступ до рахунку "Скарбничка", де зберігалися заощадження потерпілого ОСОБА_8 , здійснив переказ грошових коштів в розмірі 15 000 грн на основну картку потерпілого, та в подальшому продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, о 21:38 год. здійснив переказ грошових коштів в сумі 2010 грн з картки потерпілого № НОМЕР_2 на власну банківську картку емітовану в АТ "ПУМБ" № НОМЕР_3 .
Надалі, 02.01.2026 року у період часу з 04:38 год. до 05:00 год., продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу, ОСОБА_3 , використовуючи власний мобільний телефон марки та моделі "Apple iPhone 11", здійснив вхід до облікового запису ОСОБА_8 в мобільному застосунку "Приват24" декількома транзакціями переказав з картки потерпілого № НОМЕР_2 на власну банківську картку емітовану в АТ "ПУМБ" № НОМЕР_3 грошові кошти в розмірі 12864 гривень, в подальшому з тієї ж карти належної потерпілому переказав на власну банківську картку емітовану в АТ "Банк Альянс" № НОМЕР_4 грошові кошти на суму 165 гривень.
Надалі ОСОБА_3 , викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 16670,00 гривень, а також сплатив комісію в розмірі 87,55 гривень, загальна сума збитку становить 16757,55 гривень.
Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені:
– ч.4 ст.185 КК України – таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану;
– ч.1 ст.361 КК України – несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних систем. 
10 квітня 2026 року між прокурором у кримінальному провадженні – прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_9 і обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю законного представника неповнолітнього обвинуваченого – ОСОБА_5 та захисника – адвоката ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №12026152020000084 від 17.01.2026 року. 
Згідно з угодою, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 у ході досудового розслідування та судового розгляду указаного кримінального провадження беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України, в обсязі повідомленої підозри та висунутого обвинувачення, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував завданий збиток. З урахуванням обставин, передбачених ст.470 КПК України, а також з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , сторони дійшли згоди, що: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_3 слід призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 1 /один/ рік 3 /три/ місяці; за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.361 КК України – у виді пробаційного нагляду строком на 1 /один/ рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді пробаційного нагляду строком на 1 /один/ рік 3 /три/ місяці, з покладенням обов`язків, визначених ч.ч.2, 3 ст.59-1 КК України.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , законний представник неповнолітнього обвинуваченого – ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.
Потерпілий ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явився, прокурором надано суду письмову заяву – згоду потерпілого, відповідно до якої останній претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, цивільний позов не заявлено. Також, надає згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , проти призначення покарання, визначеного в угоді, не заперечує. Приймати участь у судовому засіданні не бажає. 
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесені до категорії кримінального проступку (ч.1 ст.361 КК України) та тяжкого злочину (ч.4 ст.185 КК України), внаслідок яких шкода завдана лише суспільним інтересам, а тому з урахуванням письмової згоди потерпілого угода про визнання винуватості може бути укладена.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений у присутності захисника, цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.4 ст.474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості. 
Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, законним представником неповнолітнього обвинуваченого, захисником та прокурором, з урахуванням: тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину; особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, скарг від сусідів та родичів не надходило, наявність кількох обставин, передбачених ст.66 КК України (щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку), які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, передбачених ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого. 
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.314, ч.1 ст.369, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд –

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10 квітня 2026 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026152020000084 від 17.01.2026 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні – прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_9 і обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю законного представника неповнолітнього обвинуваченого – ОСОБА_5 та захисника – адвоката ОСОБА_6 .
ОСОБА_3  визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361 КК України, та призначити йому покарання:
– за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 /один/ рік 3 /три/ місяці; 
– за ч.1 ст.361 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 /один/ рік. 
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 /один/ рік 3 /три/ місяці.
На підставі ст.59-1 КК України, встановити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1