Справа № 454/3679/25	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,
за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сокаль в режимі відеоконференцзвязку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, 
в с т а н о в и в:

Представник позивачів- адвокат Заставний Р.А. звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідача 369600,00грн. моральної шкоди (по 123200,00грн. кожному із позивачів.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 на автодорозі сполученням Жовква-Червоноград-Ковель на 134км. неподалік м.Великі Мости відбулося ДТП за участі автомобіля, яким керував ОСОБА_4 , та велосипедиста ОСОБА_5 , який загинув від отриманих травм на місці події.
За даним фактом внесено відомості до ЄРДС №12023140000001089 від 29.09.2023р. за ч.2 ст.286 КК України.
29.11.2023 року постановою слідчого закрито кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення.
Позивачі, як дружина, син та донька загиблого, вважають, що їм завдано шкоди, яка проявилася у перенесених моральних стражданнях та таких що настануть у майбутньому у зв`язку із вимушеними змінами у їх життєвих стосунках а тому мають право на відшкодування шкоди, яку вони оцінюють в розмірі по 150000,00грн. кожний.
На момент ДТП автомобіль відповідача був застрахований полісом цивільно-правової відповідальності у ПрАТ СК «Інтер-Поліс» та враховуючи ліміт страхового відшкодування позивачі отримали 80400,00грн. тобто по 26800,00грн. кожен. Проте такий розмір не є співрозмірним із фактичним розміром заподіяної моральної шкоди а тому вони змушені звернутися до суду із даним позовом про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та розміром страхової виплати.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Кавалець Л.П. просить суд відмовити у позовних вимогах оскільки матеріалами кримінального провадження доведено факт порушення правил дорожнього руху самим ОСОБА_5 , а не відповідачем. Таким чином розмір страхового відшкодування моральної шкоди, виплачений позивачем страховою компанією, є співрозмірним та достатнім відшкодуванням.
Також зазначає, що чинним законодавством передбачено відшкодування шкоди джерела підвищеної небезпеки внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню чи збільшенню шкоди то така повинна бути зменшена.
У відповідь на відзив представник позивачів посилається на вимоги ст.1167 ЦК України згідно якої моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала якщо така завдала смерть фізичній особі внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Підстав для звільнення від відповідальності про відшкодування шкоди з вини потерпілого чинним законодавством не передбачено. Відповідачем не доведено, що потерпілий порушуючи ПДР України бажав настання собі смерті. Посилаючись на норми чинного законодавства та судової практики просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та розміром страхової виплати.
В судове засідання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не прибули, їхній представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав доводи аналогічні викладені у позові та відзиві.
Відповідач проти позову заперечив, вважає що позивачі отримали достатню суму страхового відшкодування на відшкодування моральної шкоди, більше того потерпілий сам був винен у дорожньо-транспортній пригоді.
Дослідивши матеріали справи та надані пояснення судом встановлено наступне.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Як встановлено судом та оспорюється ніким із її учасників 29.09.2023 приблизно о 20:00 год. на 134 км. автодороги сполученням «Жовква-Червоноград-Ковель» неподалік м.Великі Мости, Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «AUDI 80», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та велосипеда марки «ММВ3», під керуванням ОСОБА_5 , який від отриманих травм помер на місці пригоди.
Вказана вище причина смерті вказана у свідоцтві про смерть ОСОБА_5 , яка долучена до матеріалів справи.
3 огляду місця дорожньо-транспортної пригоди встановлено, що ДТП відбулась за межами населеного пункту у темну пору доби, без опадів, освітлення відсутнє, температура повітря «+15» градусів за Цельсієм; проїзна частина дороги пряма, дорожнє покриття-асфальтне (сухе), ділянка дороги має по одній смузі руху у кожному напрямку.
За даним фактом внесено відомості до ЄРДС №12023140000001089 від 29.09.2023р. за ч.2 ст.286 КК України.
29.11.2023 року постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Львівській області вказане кримінальне провадження закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.
Цивільно-правова відповідність водія ОСОБА_4 транспортного засобу «AUDI 80», д.р.н. НОМЕР_1 , на момент скоєння вище вказаної ДТП була застрахована у ПрАТ СК «Інтер-Поліс». згідно полісу №215639459.
27.03.2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до ПрАТ СК «Інтер-Поліс» із заявою про виплату страхового відшкодування, долучивши копії документів.
Розмір відшкодування пов`язаного із моральною шкодою становить 26800,00грн. 
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 23.1. ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:
- шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;
- шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;
- шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; 
- моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Отже, у разі завдання шкоди життю потерпілою особою в розумінні ст.ст. 1, 6, 23, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є загибла особа - ОСОБА_5 .
Згідно з п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Позивачі, в розумінні п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_5 ( ОСОБА_1 - як син загиблого, ОСОБА_2 - дружина загиблого, ОСОБА_3 - дочка загиблого).
Факт родинних відносин підтверджено матеріалами справи.
Розмір страхового відшкодування моральної шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого залежить від кількості осіб, які у відповідності до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мають право на отримання такого відшкодування.
Відповідно враховуючи те, що станом на дату ДТП у загиблого залишились дружина та діти (дочка та син) частка розміру страхового відшкодування моральної шкоди, яка належать кожному з них, становить 1/3 від загального розміру такого відшкодування, а саме - 26 800,00грн.
Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.
Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.
Урахувавши наведене та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , як володілець джерела підвищеної небезпеки, на якого законом покладено обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили, не довів, що потерпілий ОСОБА_5 передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП зі смертельним наслідком. Посилання заявника на умисне вчинення ОСОБА_5 дій задля спричинення ДТП є непереконливим, оскільки факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння з промілем 0,43% є незначним відхиленням від норми та може вважатися як необережне порушення правил дорожнього руху.
Статтею 1193 ЦК України передбачено урахування вини потерпілого і матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди - шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Під моральною шкодою, згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року, слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до абзацу 1 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).
Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.
Враховуючи вищенаведені норми закону суд приходить до висновку, що факт загибелі ОСОБА_5 спричинив моральні страждання дружині померлого та його сину і дочці, які понесли моральні страждання та переживання, усвідомлюючи втрату близької їм людини, тому наявні підстави для відшкодування їм моральної шкоди.
З урахуванням наведеного, обставин дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув ОСОБА_5 , а також вимог розумності і справедливості, беручи до уваги вже виплачену шкоду страховою компанією, визначаючи розмір моральної шкоди приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди у сумі 25000,00грн на кожного.
Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору то такий слід покласти на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд 

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 25 000 (двадцять п"ять тисяч) моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 25 000 (двадцять п"ять тисяч) моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 25 000 (двадцять п"ять тисяч) моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять)грн 20 коп. 

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду. 
У разі, якщо рішення не було вручено в день його проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Повний текст рішення виготовлено 06.04.2026 року.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 адреса: с. Заріка, Шептицький район, Львівської області 

Головуючий: Л. Ю. Фарина