Номер провадження: 33/813/308/26
Номер справи місцевого суду: 521/14913/25 
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В. 
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В., 
за участю секретаря – Соболєвої Р.М.,
особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
захисника – адвоката Миколюка Антона Петровича, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань 
апеляційну скаргу захисника Миколюка Антона Петровича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
на постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:

Постановою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
ОСОБА_1 вказаною постановою визнано винним у тому, що 09 серпня 2025 року о 06 год. 00 хв. у м. Одесі, по вул. Мечникова, 57А, керував транспортним засобом – Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога, що підтверджується висновком № 001831 від 09.08.2025, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Миколюк А.П., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що висновок не містить даних про те, чи пройшов лікар тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, якою саме вимірювальною технікою та обладнанням він користувався при встановленні ним алкогольного сп`яніння, чи дозволений цей прилад МОЗ, чи підтверджується це сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Працівники поліції, встановивши на їх думку керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, в порушення чинного законодавства, не евакуювали автомобіль на арешт майданчик, не передали керування автомобілем іншій особі. 
В судовому засіданні захисник Миколюк А.П. та особа, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду та закрити провадження по справі. 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру, особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735).
Відповідно до пунктів 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеним його вину матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 417147 від 09.08.2025 року; висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 001831 від 09.08.2025 року; відеозаписами події.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 417147 від 09.08.2025 року, яким зафіксовано, що 09 серпня 2025 року о 06 год. 00 хв. у м. Одесі, по вул. Мечникова, 57А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом – Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря з медичного закладу КНП «ООМЦПЗ» ООР № 001831 від 09.08.2025, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, вказаний протокол ОСОБА_1 підписав без зауважень (а.с. 1);
- висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 001831 від 09.08.2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 09.08.2025 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 5);
- відеозаписом, який оглянуто в ході розгляду справи, яким підтверджено, що ОСОБА_1 зупинили працівники поліції у зв`язку з тим, що останній не увімкнув покажчик повороту (05:44:41 хв). На питання чи вживав спиртні напої сьогодні, відповів, що ні (05:45:01 хв). Поліцейський запропонував пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера драгер або в медичному закладі, зазначивши ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота (05:45:20 хв), на що ОСОБА_1 відмовився. Згодом погодився поїхати в лікарню (05:47:56 хв), в якій ОСОБА_1 після декількох спроб здав біоматеріал. 
Щодо доводу скарги, що висновок не містить даних про те, чи пройшов лікар тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, якою саме вимірювальною технікою та обладнанням він користувався при встановленні ним алкогольного сп`яніння, чи дозволений цей прилад МОЗ, чи підтверджується це сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, апеляційний суд вказує таке.
Відповідно до п. 1, 2, 3, 7 Інструкції № 1452/735 перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
Огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря-фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур.
Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 15 розділу ІІІ Інструкції).
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду (п. 16 розділу ІІІ Інструкції).
Предметом доказування є саме перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до висновку КНП «ООМЦПЗ» ООР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 001831 від 09.08.2025 року ОСОБА_1 09.08.2025 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що є визначальним для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З клопотанням про витребування інформації щодо того, чи пройшов лікар тематичне вдосконалення за відповідною програмою, якою саме вимірювальною технікою та обладнанням користувався при встановленні алкогольного сп`яніння, чи дозволений цей прилад МОЗ, чи підтверджується це сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, захисник до суду не звертається. Натомість, суд самостійно докази не збирає. 
За матеріалами справи, висновок складено лікарем-наркологом з відповідною лікарською кваліфікацією. У суду нема підстав ставити під сумнів такі обставини, апеляційна скарга захисту не містить у собі будь-яких об`єктивних відомостей на підтвердження того, що лікар ОСОБА_3 не пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою. 
Тому зазначена обставина сама по собі не є достатньою підставою для визнання дій лікаря неправомірними, оскільки правомірність таких презюмується і таке належними та допустимим доказами не спростовано заявником.
Крім того, правом на оскарження висновку за результатами медичного огляду ОСОБА_1 не скористався, тому доводи апеляційної скарги щодо неналежності висновку, апеляційним судом відхиляються.
Посилання захисника на те, що працівники поліції, встановивши на їх думку керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, в порушення чинного законодавства, не евакуювали автомобіль на арешт майданчик, не передали керування автомобілем іншій особі, апеляційний суд не приймає, оскільки зазначені факти не спростовують винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». 
Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Миколюка Антона Петровича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2025 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Одеського апеляційного суду    М.В. Назарова