ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

01 квітня 2026 року	Справа №160/35098/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ЄДРПОУ: 21910427) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

10 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094, ЄДРПОУ 21910427), яким ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за результатами розгляду заяви від 15 серпня 2025 року відмовлено у призначенні та виплаті державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.08.2025 на строк шість місяців та державної допомоги на дитину одинокій матері з 01.08.2025 року на строк шість місяців;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонрду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги на дитину одинокій матері від 15.08.2025 року з 01.08.2015 року строком на шість місяців з врахуванням висновків суду.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона звернулась в Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою у письмовій бланковій формі щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дитину одинокій матері, додавши необхідний комплект документів для призначення обох видів державної допомоги. Також було зазначено адресу моєї електронної пошти. 
Проте до 25 вересня 2025 року відповідь відповідач на заяву не надав і державна допомога на рахунок позивача також не надійшла.
Позивач звернулась до працівників Управління соціального захисту куди я раніше подавала заяви на призначення допомоги, де останній повідомлено про те, що згідно із наявної електронної інформації органами ПФУ відмовлено в призначенні обоїх видів допомоги через наявність у власності сім`ї 2-х квартир, з чим позивач не погоджується , оскільки друга квартира є спадщиною моєї доньки після померлої бабусі та просила переглянути питання, оскільки маю право на обидва види допомоги. До заяви знову були додано копії необхідних документів, в тому числі свідоцтва про право на спадщину.
Лише 10 листопада 2025 року Головним управління ПФУ в Дніпропетровській області розпечатано та видано на руки лист Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №56547-42633/Ч-01/8- 0400/25 від 28.10.2025 «Про розгляд звернення» згідно із звернення від 25.09.2025 відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям, оскільки у власності сім`ї є друга квартира/будинок. 
Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що має право на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.08.2025 на строк шість місяців та державної допомоги на дитину одинокій матері з 01.08.2025 року на строк шість місяців, тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 15 грудня 2025 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
13.02.2026 року відповідач подав відзив на позовну заяву, де вказав, що ОСОБА_1 25.09.2025 звернулась за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям. За даними Централізованої підсистеми "Єдина інформаційна система соціальної сфери" (ЄІССС) згідно звернення від 25.09.2025 відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям, оскільки у власності сім`ї є друга квартира будинок.
Відповідно до підпункту 3 пункту 10 Порядку № 250 вищезазначені допомоги не призначається не виплачується, якщо: у власності малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване в населених пунктах, зазначених у переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Мінрозвитку (далі - перелік територій) (крім тих, які розташовані на територіях можливих бойових дій, а також тих, щодо яких зазначено дату припинення окупації), або житла, знищеного/ непридатного для проживання внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації, або з інших причин за наявності відповідної інформації у Державному реєстрі майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації, або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту знищення/пошкодження житлового приміщення (квартири, будинку), а також житла, отриманого дитиноюсиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, особою з їх числа за рахунок державного чи місцевого бюджету; житлових приміщень у гуртожитках; житла, яке належить на правах спільної сумісної або часткової власності; житла, на яке оформлено право на спадщину, за умови, що жодне із житлових приміщень, яке перебуває у власності, зокрема на яке оформлено право на спадщину, не здається в оренду, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи. 
Таким чином, враховуючи вищенаведене, на думку відповідача, позивачу правомірно відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
15 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулась в Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою у письмовій бланковій формі щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дитину одинокій матері, додавши необхідний комплект документів для призначення обох видів державної допомоги. Також було зазначено адресу моєї електронної пошти.
25 вересня 2025 року позивач звернулась в Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою повторно, в якій вказала, що друга квартира є спадщиною доньки після померлої бабусі та просила переглянути питання, оскільки маю право на обидва види допомоги. До заяви знову були додано копії необхідних документів, в тому числі свідоцтва про право на спадщину. 
Листом від №56547-42633/Ч-01/8- 0400/25 від 28.10.2025 «Про розгляд звернення» згідно із зверненням від 25.09.2025 відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям, оскільки у власності сім`ї є друга квартира/будинок. Відповідно до Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» у разі незгоди з наданою відповіддю, має право на її оскарження ва органах вищого рівня або у судовому порядку.
Не погодившись з діями відповідача стосовно відмови у призначенні та виплаті державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.08.2025 на строк шість місяців та державної допомоги на дитину одинокій матері з 01.08.2025 року на строк шість місяців, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідачів, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Згідно із положеннями ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Реалізація конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям врегульована Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 № 1768-III (далі - Закон № 1768-III).
Відповідно до ст. 1 Закону №1768-III державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України (ст. 3 Закону №1768-III). При цьому, малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний дохід нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї (ст. 1 Закону №1768-III).
Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 4 Закону № 1768-III заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1768-III розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом.
Середньомісячний сукупний дохід сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абз. 7 ст. 1 Закону №1768-III).
Прожитковий мінімум для сім`ї - визначена для кожної сім`ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону №1768-III державна соціальна допомога призначається на шість місяців.
Відповідно до ст. 4 Закону №1768-III призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем проживання уповноваженого представника сім`ї.
Порядок призначення, умови виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно із цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги визначено Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250 (далі - Порядок № 250).
Відповідно до п. 5 Порядку №250 для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи:
- заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики;
- декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);
- довідку про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;
- довідку встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (за наявності).
Інформація про склад малозабезпеченої сім`ї заявника зазначається в декларації. Якщо заявник вже отримує будь-який із видів державної допомоги, які призначаються органами соціального захисту населення, відомості про розмір допомоги враховуються цим органом без необхідності її декларування.
Згідно приписів п. 10 Порядку №250, державна соціальна допомога не призначається, якщо:
1) у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених у пункті 11 цього Порядку).
2) особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням державної соціальної допомоги здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатили (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних згідно із соціальною нормою житла та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати перевищує 50 тис. гривень;
3) у власності малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване в населених пунктах, зазначених у переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Мінрозвитку (далі - перелік територій) (крім тих, які розташовані на територіях можливих бойових дій, а також тих, щодо яких зазначено дату припинення окупації), або житла, знищеного/ непридатного для проживання внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації, або з інших причин за наявності відповідної інформації у Державному реєстрі майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації, або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту знищення/пошкодження житлового приміщення (квартири, будинку), а також житла, отриманого дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, особою з їх числа за рахунок державного чи місцевого бюджету; житлових приміщень у гуртожитках; житла, яке належить на правах спільної сумісної або часткової власності; житла, на яке оформлено право на спадщину, за умови, що жодне із житлових приміщень, яке перебуває у власності, зокрема на яке оформлено право на спадщину, не здається в оренду, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи;
4) у власності малозабезпеченої сім`ї є більше ніж один автомобіль, транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, з дати випуску якого минуло менше ніж 15 років (крім мопеда і причепа).
Згідно з п. 20 Порядку №250 державна соціальна допомога призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. Якщо до заяви не додано всіх необхідних документів, орган соціального захисту населення повідомляє уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про те, які документи у місячний строк потрібно подати додатково.
Орган соціального захисту населення інформує уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про прийняття документів із зазначенням дати їх прийняття, а також документів, які необхідно у місячний строк подати додатково (шляхом надання/надсилання йому повідомлення у паперовому або електронному вигляді (за наявності електронної пошти).
Відповідно до п. 21 Порядку №250 рішення про призначення державної соціальної допомоги або про відмову в її призначенні приймається органом соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання заяви і надсилається наступного дня після його прийняття уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї.
У разі прийняття рішення про відмову в призначенні державної соціальної допомоги орган соціального захисту населення інформує про це уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї із зазначенням підстав для відмови та порядку оскарження рішення (з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис).
Рішення органу соціального захисту населення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її призначенні може бути оскаржено заявником в органі виконавчої влади вищого рівня або в суді.
Перелік підстав для відмови в призначенні соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, визначений Порядком № 250, є вичерпним.
З матеріалів справи слідує, що з двома малолітніми доньками мешкаю в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить позивачу на підставі Договору дарування квартири від 13 квітня 2012 року.
Малолітній доньці позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належить квартира АДРЕСА_4 , а саме: 
-1/6 частина квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 січня 2022 року після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 
-5/6 частин квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.02.2021 року після смерті бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Позивач вказує, що квартира АДРЕСА_4 в оренду не здається, тобто сім`я не отримує будь-яких додаткових доходів у вигляді орендної плати за квартиру, що належить моїй малолітній доньці, тому позивач з двома малолітніми доньками є малозабезпеченою сім`єю і маю право на отримання державної соціальної допомоги як малозабезпечена сім`я та державної допомоги на дитину як одинока матір.
Також позивач вже зверталась з заявами про отриманням допомоги в Управління соціального захисту в період до 30.06.2025 року та їх працівниками складались відповідні акти обстеження квартири, після чого призначались обидва види державної допомоги.
Суд зазначає, що будь-якої підстави, визначених пунктом 10 вказаного Порядку № 250 та у відмові в призначенні і виплаті державної допомоги сім`ям з дітьми за яких державна соціальна допомога не може бути призначена, відповідач ні у наданій відмові, ні у відзиві на позовну заяву не зазначив.
Стосовно вимоги позивача визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким ОСОБА_1 за результатами розгляду заяви від 15 серпня 2025 року, суд звертає увагу на таке.
Відповідно до статті 1 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 393) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. 
Статтею 3 Закону № 393 встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Згідно із статті 7 Закону № 393 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Статтею 15 Закону № 393 встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). 
Відповідач за результатами розгляду заяви позивача про призначення допомог нада відповідь листом №56547-42633/Ч-01/8- 0400/25 від 28.10.2025 в межах Закону України «Про звернення громадян».
Слід зазначити, що листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.
Отже, оскаржене рішення саме по собі не є юридично значимим для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а, відтак, вказане рішення безпосередньо не порушує права та інтереси позивача.
Відповідно до ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на вищезазначене, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, та з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно не призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.08.2025 на строк шість місяців та державної допомоги на дитину одинокій матері з 01.08.2025 року на строк шість місяців.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та, враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд зробив висновок про часткове задоволення позовних вимог.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд зробив висновок про часткове задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 968,96 грн, що підтверджується матеріалами справи.
Оскільки задоволено основні позовні вимоги позивача, сплачений судовий збір за подання позову до суду в сумі 1211,20 грн потрібно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ЄДРПОУ: 21910427) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно не призначення та виплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.08.2025 на строк шість місяців та державної допомоги на дитину одинокій матері з 01.08.2025 року на строк шість місяців.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонрду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.08.2025 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги на дитину одинокій матері з 01.08.2015 року строком на шість місяців з врахуванням висновків суду.
У задоволенні решти вимог позивача – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ЄДРПОУ: 21910427) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук