ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року	справа № 380/21302/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Енерджі Стар» (вул. Зелена, 301, м. Львів, ЄДРПОУ 41301760) до Львівської митниці (вул. Т. Костюшка, 1, м. Львів, код ЄДРПОУ 43971343) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:
на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Енерджі Стар» до Львівської митниці, у якій позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати Рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100173/2 від 23.04.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2025/001227 від 23.04.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним подано достатньо доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару за основним методом. На думку позивача, Львівською митницею, всупереч вимог чинного законодавства, за результатами опрацювання поданих митної декларації та документів, протиправно прийнято оскаржувані рішення та картку відмови. Вважає, що незважаючи на наявність документів, які підтверджують заявлену митну вартість, відповідач безпідставно здійснив коригування митної вартості товарів.
Ухвалою суду від 29.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що посадові особи Львівської митниці перевірили всі документи, що подавались разом із митною декларацією і на підставі цього встановили невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.
Основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Числове значення заявленої митної вартості перевірити в даному випадку не можливо. Тому, вимога митного органу про надання додаткових документів була скерована у зв`язку із наявністю підстав, визначених ч.3 ст.53 МК України. Сумніву митного органу не усунено.
Зауважує, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На що декларантом не надано відомостей, які підтверджують заявлений рівень митної вартості.
Щодо картки відмови зазначає, що така лише містить інформацію про причини відмови та роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує здійснення митного оформлення, не є за своєю природою рішенням контролюючого органу та не породжує жодних правових наслідків.
Вважає, що посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Просить відмовити в задоволенні позову.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
01.05.2024 р. між Компанією «STORM-GROUP Sp.z.o.o.» (Продавець) та ПП «Енерджі Стар» (Покупець) укладено контракт поставки № ES 2024/05/01 (далі - Контракт), за умовами якого продавець зобов`язується продати, а покупець купити Товар відповідно до інвойсів. 
Згідно п. 5.3 Контракту Покупець здійснює оплату вартості Товару відповідно до умов вказаних у інвойсі на кожну поставку.
Відповідно до додатку №1 від 14.10.2024р. до Контракту поставка товару здійснювалась на умовах DAP Інкотермс 2010.
18.04.2025 року декларант позивача, з метою митного оформлення вказаного товару, подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209230036399U8, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням.
Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA209230036399U8 від 18.04.2025, в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації: контракт поставки № 2024/05/01 від 01.05.2024; специфікацію по рахунках № ES 2024/10-053 від 16.10.2024 року, № ES 2024/11-055 від 04.11.2024 року, № ES 2024/11-059 від 28.11.2024 року, № ES 2024/12-060 від 12.12.2024 року, № ES 2025/03-080 від 04.03.2025 року, № ES 2025/04-082 від 02.04.2025року; інвойси № ES 2024/10-053 від 16.10.2024 року, № ES 2025/04-082 від 02.04.2025року, № ES 2024/11-055 від 04.11.2024 року, № ES 2024/11-059 від 28.11.2024 року, № ES 2024/12-060 від 12.12.2024 року, № ES 2025/03-080 від 04.03.2025 року; пакінг листи від 02.04.2025, від 04.03.2025, від 12.12.2024, від 28.11.2024; CMR від 02.04.2025; від 16.10.2024, від 04.11.2024, від 04.03.2025, від 12.12.2024, 28.11.2024; копія декларації про відповідність машин вимогам технічного регламенту безпеки машин від 01.05.2025року; свідоцтво про походження №PL/MF/AR 0097109 від 28.11.2024; висновок про необхідність проведення робіт щодо обов`язкової сертифікації та оцінки відповідності продукції №0886-24 від 10.07.2024; декларації про відповідність №UA.TR.YT.D.043009-24-1 від 30.04.2024, №UA.TR.YT.D.043009-24-2 від 30.04.2024.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України, відповідач витребував у позивача додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів.
Декларант позивача просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів, а також на вимогу витребувані документи: прайс-листи від 03.07.2024, 03.10.2024, 18.03.2025; копії митних декларацій країни відправлення 25PL4020100012FFB9 від 02.04.2025, 24PL402010E1202047 від 17.10.2024, 24PL402010000M4B4 від 04.11.2024, 25PL402010000RR8B8 від 04.03.2025, 24PL402010000MJFB1 від 12.12.2024, 24PL402010000HI7B1 від 28.11.2024, каталоги; свіфти від 16.07.2024, від 21.10.2024, від 17.01.2025; копії проформ-інвойсів №PRES2024/07-030 від 11.07.2024, №PRES2024/07-032 від 11.07.2024, №PRES2024/10-056 від 17.10.2024, №PRES2024/10-057 від 17.10.2024, 17.10.2024, №PRES2024/10-058 від 17.10.2024, №PRES2024/10-059 від №PRES2025/01-074 від 09.01.2025, №PRES2025/01-075 від 09.01.2025; додаток №1 від 14.10.2024 до договору поставки № ES 2024/05/01 від 01.05.2024.
За результатами розгляду поданих документів, Львівська митниця відмовила у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100173/2 від 23.04.2025. Відмову у митному оформленні товарів відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2025/001227 від 23.04.2025. 
Відповідно до графи 33 вказаного рішення, митним органом встановлено наступні розбіжності:
- відповідно до вимог п. 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.05.2024 № ES2024/05/01 (зі змінами та доповненнями) визначено, що поставка товару здійснюється на умовах DAP м. Львів Україна, що підтверджується відповідними товаро-транспортними документами. У жодному товаротранспортному документі (як то рахунок-фактура, CMR, митна декларація країни відправлення, та інші) відсутня будь-яка інформація про умови поставки товару. Враховуючи те, що у попередній редакції контракту визначено умови поставки – FCA м. Жешув Польща, у митного органу виникають обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявлених у митній декларації даних стосовно умов поставки;
- відповідно до вимог п. 4.2 зовнішньоекономічного контракту від 01.05.2024 № ES2024/05/01 (зі змінами та доповненнями) визначено, що товар повинен відповідати вимогам до якості товару згідно з його призначенням, що вказано у технічній інформації наданій Продавцем і регулюється стандартами ISO. Проте декларантом не надано жодного документу (технічної інформації) у якій наведена інформація про якість товару що постачається; 
- відповідно до вимог п. 4.3 зовнішньоекономічного контракту від 01.05.2024 № ES2024/05/01 (зі змінами та доповненнями) визначено, що на кожну поставку Продавець повинен надати оригінали наступних документів у тому числі сертифікат походження товару. Проте даний документ, декларантом не надано митному органу;
- відповідно до вимог п. 5.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.05.2024 № ES2024/05/01 (зі змінами та доповненнями) визначено, що Продавець продає Покупцю товар в асортименті і за цінами вказаним в інвойсі (проформі). Проте даний документ (проформу), декларантом не надано митному органу;
- відповідно до вимог п. 5.3 зовнішньоекономічного контракту від 01.05.2024 № ES2024/05/01 (зі змінами та доповненнями) визначено, що Покупець здійснює оплату вартості товару відповідно до умов вказаних у інвойсі на кожну поставку. У інвойсах від 02.04.2025 № ES2025/04-082, від 16.10.2024 № ES202410-053, від 04.11.2024 № ES2024/11-055, від 04.03.2025 № ES2025/03-080, від 12.12.2024 № ES2024/12-060, від 28.11.2024 № ES2024/11-059 зазначено, що по даній зовнішньоекономічній операції передбачена попередня оплата за товар що ввозиться на митну територію України. Проте банківський платіжний документ, який свідчить про факт оплати товару, декларантом не надано митному органу;
- прайс-листи, згідно інформації у яких, ціна товару (фактурна вартість) визначена на умовах поставки DAP Lviv Poland. Якщо вже визначено умови DAP Львів то Ukrain. Тому даний прайс-лист не може бути застосовний як підтвердження даних стосовно заявленого рівня митної вартості товар.
Митницею було застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ) для визначення митної вартості. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару № 1 слугувала мд № UA408020/2025/012283 від 03.04.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками: - (серветки для видалення пилу та бруду в автомобілях, не просочені, не трикотажні) становить 6,02 дол. США/кг.; товару № 3 слугувала мд № UA209230/2025/002798 від 14.01.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками: - (ключі гайкові ручні) становить 2,55 дол. США/кг.; товару № 4 слугувала мд № UA209230/2025/019820 від 04.03.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками: - (інструменти ручні з недороцінних металів: плоскогубці) становить 2,58 дол. США/кг.; товару № 8 слугувала мд № UA209230/2025/012149 від 11.02.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками: - (готові вироби з текстильного матеріалу: ремні буксирувальні) 5,7 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.
Не погоджуючись із згаданими рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України).
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК України).
Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою цієї ж норми передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як передбачено частиною третьою ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).
Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно із ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Частиною третьою ст.54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).
Згідно із ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Згідно із ч.2 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною третьою цієї ж норми передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч.2 ст.64 МК України).
Суд встановив, що позивачем одночасно із митною декларацією було надано відповідачу документи для підтвердження митної вартості товару і обраний основний метод її визначення за ціною договору купівлі-продажу (контракту), а також додаткові документи.
Відповідач надіслав декларанту, відповідно до вимог частин другої-третьої статті 53 МК України, вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, а саме: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Щодо наявності у відповідача правових підстав для надіслання вимог про надання додаткових документів, суд зазначає, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Натомість відповідач, не вказавши які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи можуть їх підтвердити, поставив позивача у невизначене становище.
Суд також зазначає, що відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
У відповідності до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При розгляді справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 29.01.2019 у справі №815/6827/17.
Суд встановив, що відповідачем під час запитування додаткових документів не було повідомлено позивачу, які саме підстави послугували причиною для запитування додаткових документів, а направлено запит про надання повного переліку документів, що передбачений ч. 3 ст. 53 МК України. 
З цього приводу суд звертає увагу, в першу чергу, на те, що Верховний Суд у постанові від 23.01.2020 по справі № 804/4365/16 сформував правовий висновок щодо протиправності вимог митних органів надавати всі документи, передбачені ч. 3 ст. 53 МК України.
З огляду на вищевикладене, суд висновує, що вимога надати всі документи за загальним переліком, безвідносно їхньої релевантності в кожному конкретному випадку, є безпідставною та такою, що направлена на позбавлення декларанта можливості надати документи, які б стосувалися дійсних зауважень митного органу. Вимога із загальним переліком документів та без зазначення конкретних сумнівів митного органу може мати тільки одну мету - створення формальних підстав для відмови у визнанні митної вартості.
Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Аналізуючи наведені в оскаржуваному рішенні № UA209000/2025/100173/2 від 23.04.2025 про коригування митної вартості товарів підстави його винесення, суд зазначає наступне.
В оскаржуваному рішенні відповідач вказав, що відповідно до вимог п. 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.05.2024 № ES2024/05/01 (зі змінами та доповненнями) визначено, що поставка товару здійснюється на умовах DAP м. Львів Україна, що підтверджується відповідними товаро-транспортними документами. У жодному товаротранспортному документі (як то рахунок-фактура, CMR, митна декларація країни відправлення, та інші) відсутня будь-яка інформація про умови поставки товару. Враховуючи те, що у попередній редакції контракту визначено умови поставки – FCA м. Жешув Польща, у митного органу виникають обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявлених у митній декларації даних стосовно умов поставки.
Суд встановив, що згідно п. 3.1 Контракту поставка товарів здійснювалась на умовах ЕСА місто Жешув, Польща (Інкотермс 2010), що підтверджується відповідними товаро-транспортними документами. Інший порядок і терміни поставки Товарів можуть бути погоджені Сторонами у додаткових угодах до даного контракту.
Відповідно до додатку №1 від 14.10.2024 до Контракту сторони погодили викласти п. 3.1 Контракту в наступній редакції: «Поставка товарів здійснюється на умовах DAP місто Львів, Україна (Інкотермс 2010), що підтверджується відповідними товаро-транспортними документами. Інший порядок і терміни поставки Товарів можуть бути погоджені Сторонами у додаткових угодах до даного контракту». 
Такими документами у даному випадку є, зокрема, СМR від 16.10.2024, від 04.11.2024, від 28.11.2024 від 12.12.2024, від 04.03.2025, від 02.04.2025.
Суд зазначає, що частина 2 статті 53 МК України містить перелік обов`язкових документів, які повинні надаватися на підтвердження митної вартості товарів, серед яких зокрема: декларація митної вартості митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Зміна умов поставки є виключно правом сторін господарського контракту (операції), митний орган не наділений правом втручатись у господарську діяльність юридичної особи та заперечувати законність чи незаконність погоджених сторонами контракту умов поставки. А ні Митним кодексом України, ані іншими нормативно-правовими актами не передбачено право митного органу трактувати умови поставки, які були узгоджені сторонами. 
Крім цього, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відсутнє будь-яке обґрунтування того, як зміна умов поставки впливає на митну вартість товару. У даному випадку митний орган обмежився формальними зауваженнями.
Таким чином вказане зауваження митниці суд вважає безпідставним.
Щодо зауважень відповідача про неподання декларантом сертифікату походження товару та жодного документу (технічної інформації) у якій наведена інформація про якість товару що постачається, суд зазначає, що такі не є тими документами, які містять відомості щодо складових ціни товару, а тому жодним чином не впливають на митну вартість товару.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України, саме рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа є документами, що підтверджують митну вартість товарів.
Суд зауважує, що такі документи як сертифікат походження товару чи технічна специфікація чи технічна інформація не є тими документами, які в розумінні ст. 53 МК України підтверджують заявлену митну вартість товару.
Отже, вказані зауваження відповідача судом до уваги не беруться.
Щодо зауваження відповідача про неподання декларантом проформи, суд зазначає, що згідно наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» декларант зобов`язаний вказати рахунок-фактуру (інвойс), або рахунок-проформу, що підтверджують відомості про заявлену митну вартість.
Як зазначалось судом вище, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України, саме рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа є документами, що підтверджують митну вартість товарів.
Даний обов`язок виконаний позивачем, оскільки у п. 44 митної декларації зазначено про долучення інвойсів: від 02.04.2025 № ES2025/04-082, від 16.10.2024 № ES202410-053, від 04.11.2024 № ES2024/11-055, від 04.03.2025 № ES2025/03-080, від 12.12.2024 № ES2024/12-060, від 28.11.2024 № ES2024/11-059.
Факт подання декларантом позивача підтверджується також відомостями картки відмови № UA209230/2025/001227 від 23.04.2025.
Отже, вказані твердження відповідача є необґрунтованими.
Щодо зауваження про те, що у інвойсах від 02.04.2025 № ES2025/04-082, від 16.10.2024 № ES202410-053, від 04.11.2024 № ES2024/11-055, від 04.03.2025 № ES2025/03-080, від 12.12.2024 № ES2024/12-060, від 28.11.2024 № ES2024/11-059 зазначено, що по даній зовнішньоекономічній операції передбачена попередня оплата за товар що ввозиться на митну територію України; проте, банківський платіжний документ, який свідчить про факт оплати товару, декларантом не надано митному органу, суд зазначає наступне.
Відповідно до підп. «в» п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України митна вартість товару визначається виходячи з вартості, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Зі змісту зазначених положень слідує, що вартість за імпортовані товари визначається, виходячи із суми коштів, яка сплачена за відповідні товари, чи підлягає сплаті. При цьому спосіб, умови та порядок здійснення оплати за поставлені товари не мають жодного правового значення для визначення митної вартості такого товару.
У постанові від 10.04.2024 у справі № 826/7085/16 Верховний Суд вказав, що відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України відсутність платіжних документів про оплату товару, наявність даних про його часткову оплату не можуть вплинути на заявлену митну вартість товару, оскільки вони не стоять у залежності/не спростовують ту вартість товару, що визначена у зовнішньоекономічному договорі (контракті) або документі, який його замінює, та додатків до нього: рахунку-фактурі (інвойс) або рахунку-проформі (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). Названі документи формують зобов`язання у покупця на оплату товару у розмірі, встановленому у договорі, що свідчить про незмінність його вартості за умови відсутності платіжних документів.
Крім цього, у постановах від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі №380/842/20 Верховний Суд вказав, що умови оплати товару не стосуються митної вартості та у зв`язку із цим не можуть бути підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості товару. Верховний Суд зазначив, що виконання чи не виконання умов договору виходить з договірних правовідносин між позивачем як покупцем та продавцем.
Львівська митниця не є тим органом, на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод та порядку дотримання умов оплати.
Крім цього, з матеріалів справи суд встановив, що декларантом подано до митного оформлення інвойси від 02.04.2025 № ES2025/04-082, від 16.10.2024 № ES202410-053, від 04.11.2024 № ES2024/11-055, від 04.03.2025 № ES2025/03-080, від 12.12.2024 № ES2024/12-060, від 28.11.2024 № ES2024/11-059 та платіжні документи (SWIFT) від 16.07.2024, від 21.10.2024, від 17.01.2025 у яких наявні відповідні посилання на вказані інвойси.
Отже, вказані твердження відповідача є необґрунтованими.
Щодо зауважень митного органу до поданих декларантом прайс-листів, суд зазначає, що у постанові від 23.10.2020 у справі 810/690/17 Верховний Суд виснував, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, яким підтверджується митна вартість товарів; по-друге, прайс-лист це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів.
Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товарів.
Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах викликані безпідставними припущеннями. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення. А митним органом не обґрунтовано, яким чином вищевикладені обставини впливають на рівень митної вартості ввезеного товару.
Оцінюючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд враховує, що письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г. Застосування резервного методу та визначення митної вартості імпортованого товару обґрунтовано митницею використанням інформації з баз даних ЄАІС Держмитслужби та зазначенням номеру та дати митної декларації для товару, та вартості такого товару. 
В графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вказані номери та дати митних декларацій № UA408020/2025/012283 від 03.04.2025, № UA209230/2025/002798 від 14.01.2025, № UA209230/2025/019820 від 04.03.2025, № UA209230/2025/012149 від 11.02.2025 що слугували джерелом інформації для прийняття рішення про коригування митної вартості. При цьому відповідач не пояснив аргументацію обрання саме цих декларацій в якості джерела інформації для визначення митної вартості, а не будь-яких інших. Суд констатує, що митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо. Тому зазначення лише номера та дати митної декларації, яка з неочевидних суду причин була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскаржуваного рішення.
Враховуючи наведені мотиви, суд робить висновок, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, а відповідач не довів правомірності прийнятих ним рішення про коригування митної вартості товарів в частині визначення митної вартості імпортованого товару.
З огляду на викладене, суд робить висновок про те, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100173/2 від 23.04.2025 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2025/001227 від 23.04.2025, суд зазначає, що у постанові від 23.07.2021 року у справі № 820/3979/17 Верховний Суд зазначив наступне: «Оскільки оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, вимогу про визнання її протиправною правомірно визнано судами обґрунтованою».
Відтак, беручи до уваги вказані висновки, адміністративний позов у цій частині також підлягає задоволенню.
При цьому, судом не беруться до уваги інші посилання відповідача, з огляду на встановлені обставини.
Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову повністю.
Щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу , суд зазначає, що питання про відшкодування таких витрат суд зможе розглянути після подання позивачем доказів на підтвердження їх розміру у порядку, передбаченому ст. 143 КАС України.
Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст. 139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ухвалив:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100173/2 від 23.04.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2025/001227 від 23.04.2025.
3. Стягнути на користь Приватного підприємства «Енерджі Стар» (вул. Зелена, 301, м. Львів, ЄДРПОУ 41301760) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (вул. Т. Костюшка, 1, м. Львів, код ЄДРПОУ 43971343) судовий збір у розмірі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст судового рішення складено 24.03.2026 року.

Суддя	Костецький Назар Володимирович