РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/9089/25
№ 2/183/2896/26
02 квітня 2026 року          м.Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Оладенко О.С.
за участю секретаря судового засідання – Павлюк А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, третя особа - Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року позивачі звернулися до суду з позовом до Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, у якому з урахування позовної заяви в новій редакції від 13.11.2025, позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який доводився позивачу ОСОБА_1 батьком. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої також входить частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.04.1995 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Рішенням суду від 26.03.2025 визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину сказаної квартири за кожним позивачем. ОСОБА_1 , будучи єдиним спадкоємцем після смерті батька, звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, проте постановою нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку відсутністю документа, що підтверджує права власності спадкодавця на спадкове майно. Тому, позивач просить задовольнити його позов.
Ухвалою суду від 08.09.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 04.11.2025 витребувано з нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . На виконання цієї ухвали надійшла інформаційна довідка зі Спадкового реєстру.
13 січня 2026 року ухвалою суду закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду. 
Позивачі у судове засідання не з`явилися, були повідомлені своєчасно належним чином.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, через підсистему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, у якій просив вирішити справу у відповідності до вимог чинного законодавства; процесуальна позиція щодо позовних вимог - на розсуд суду. 
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, через підсистему Електронний суд подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Суд не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки позивачів по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 (а.с.12), який доводився позивачу ОСОБА_1 батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). 
Постановою нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори від 18.04.2025 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки нотаріусом встановлено наявність спадкової справи №161/2008, заведеної Другою Сєвєродонецької державної нотаріальної конторою, в рамках якої вже видано свідоцтво про право на спадщину 16.04.2008 за реєстровим №384, тобто спадкова справи закрита (а.с.24).
Судом установлено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , який в установленому законом порядку прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, яке не є предметом розгляду даної справи (на грошові внески, належні спадкодавцю), що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.2008, зареєстрованого в реєстрі за №384 вбачається, яке видане в рамках спадкової справи №161/2008, заведеної Другою Сєвєродонецької державної нотаріальної конторою.
Отже, зважаючи на таку відмову нотаріуса у позивача ОСОБА_1 існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи також те що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про зареєстроване право власності спадкодавця на частку спадкової квартири. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Стосовно належності частки вищевказаної квартири спадкодавцю ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.
17 квітня 1995 року Фондом комунального майна видано свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Свідоцтво видане на підставі розпорядження (наказу) №7722 від 13.04.1995 (а.с.15).
На підставі зазначеного свідоцтва право спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру зареєстровано у БТІ м.Сєвєродонецька Луганської області, записано у реєстрову книгу за реєстровим №440 від 05.06.1995.
Копією Технічного паспорту на квартиру, у якому наявні посилання на документ про право власності, також підтверджується, що співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .
Свідоцтво про право власності та Технічний паспорт на квартиру знаходяться у позивачів, які на виконання ухвали суду подали оригінали цих документів, які були оглянуті судом 04.11.2025 у підготовчому засіданні.
Співвласниками квартири право власності набуте у 1995 році. Надане позивачами свідоцтво про право власності на житло та технічний паспорт на квартиру, посвідчені та зареєстровані органом, що здійснював реєстрацію права власності на той час, свідчить про дотримання законодавства, що діяло на момент реєстрації права власності на квартиру.
Згідно з ч.1-3 ст. 370 ЦПК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.
У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
Частиною третьою ст.364 ЦК України установлено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Як установлено судом, спірна квартина належала ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності. Даних про існування домовленості між ними щодо відступлення від рівності часток у праві спільної сумісної власності судом не встановлено.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.03.2025 у справі №208/10949/24 визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею – 56,20 кв. м, житловою площею – 40,3 кв. м., по 1/3 частці за кожним позивачем (а.с.20-23).
Наведені докази у сукупності свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_3 набув право власності на 1/3 частку спірної квартири, а тому його право власності на вказану частку увійшло до складу спадщини. 
Позивачка ОСОБА_2 також входить до кола спадкоємців за законом першої черги. Проте, зміст свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.2008, зареєстрованого в реєстрі за №384 вбачається, що у встановленому законом порядку ОСОБА_2 право на прийняття спадщини не реалізувала. Крім того, ОСОБА_2 не заявляла позовних вимог про визнання за нею права власності на спадкове майно.
Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті батька, прийняв спадщину в порядку встановленому Законом, даних про наявність інших спадкоємців судом не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно обґрунтовані та підлягають задоволенню. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності 1/3 частку квартири загальною площею 56,20 кв.м, житловою площею 40,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення скороченого (вступної та резолютивної частини) рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання згідно з довідкою ВПО: АДРЕСА_2 ;
позивач – ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання згідно з довідкою ВПО: АДРЕСА_3 ;
відповідач – Сіверськодонецька міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області, код ЄДРПОУ 44083662, місцезнаходження: Луганська область, м.Сіверськодонецьк, б-р Незалежності України, 32;
третя особа - Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради; код ЄДРПОУ 20268696, місцезнаходження: м. Кам`янське, пр. Василя Стуса, буд.10/12.

Повне судове рішення складено і підписано 02 квітня 2026 року .

Суддя Оладенко О.С.