справа № 203/7175/25
провадження № 2/208/1573/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі судді Подкопаєвої І.А., за участю секретаря судового засідання - Компанієць І.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду міста Кам`янського в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», поданим через представника - адвоката Гурського Германа Юрійовича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
До Центрального районного суду міста Дніпра звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 01.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та  ОСОБА_1  укладено Договір № 3344901638-602593 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - Договір) в електронній формі. За умовами договору відповідач отримав кошти у сумі 7 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % на добу строком на 14 днів (з 01.02.2022 до 14.02.2022), 2,2 % на добу за продовжений строк кредитування. Оскільки відповідач зобов`язання за договором не виконав, станом на 15.05.2022 виникла заборгованість у сумі 20 869,80 грн, що складається з: суми заборгованості по тілу кредиту - 7 000,00 грн; суми заборгованості по процентах - 13 869,8 грн. Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про витребування у АТ «ПУМБ» доказів, які містять банківську таємницю.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2025 року головуючою суддею визначено суддю Колесніченко О.В.
Ухвалою від 09.10.2025 року встановлено, що за даними відповіді № 1869360 від 08 жовтня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру за параметрами пошуку ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , особу не знайдено. З позовної заяви та додатків до неї видно, що відповідач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до юрисдикції Селидівського міського суду Донецької області. В той же час, на запит судді отримано відповідь № 1869368 від 08 жовтня 2025 року щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, за даними якої відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до 14 листопада 2022 року зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України справа передана на розгляд Заводському районному суду міста Кам`янського.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2025 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А..
Ухвалою від 05.01.2026 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження .
Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребовано у Акціонерного товариства «ПУМБ» інформацію, що містить банківську таємницю.
20.01.2026 року на адресу суду надійшли витребувані судом документи. 
В судові засідання, призначені на 12.02.2026, 09.03.2026, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомили.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Ухвалою, внесеною до протоколу судового засідання 09.03.2026, суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, перейти до стадії ухвалення рішення, призначив проголошення на 18.03.2026 о 15:30 годині.
В судове засідання, призначене на 18.03.2026, учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини, що виникли між сторонами.
01.02.2022 року ОСОБА_1 , використовуючи номер телефону НОМЕР_2 ідентифікувався в особистому кабінеті на сайті Товариства, надав всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції Клієнту, додав платіжну картку для отримання коштів, за одноразовим ідентифікатором 1629 ознайомився з офертою та прийняв її умови, акцептував умови оферти.
01.02.2022 року ТОВ «Кошельок» направило  ОСОБА_1  Пропозицію (оферта) укласти кредитний договір, направило клієнту в ІТС індивідуальну оферту з відповідним активним посиланням, направило смс-повідомлення про успішний розгляд його заявки на кредит та одноразовий ідентифікатор (код з смс - повідомлення) 1629 для підписання та укладання договору, розмістило в особистому кабінеті клієнта договір та додатки до нього, що підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта від 01.02.2022 (а.с. 38).
У матеріалах справи наявні Паспорт споживчого кредиту до Договору № 3344901638 - 602593 від 01.02.2022 (а.с. 9 - 10, зворотній бік) та Договір № 3344901638-602593 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 01.02.2022 (а.с. 10, зворотній бік - 16), Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок», затверджені наказом директора ТОВ «Кошельок» № 07/14/07/21 від 19.08.2021, які набирають чинності з 19.08.2021 року (а.с. 22 - 30), які не містять ані власноручного, ані електронного цифрового підпису відповідача, а також відсутнє посилання на підписання вказаних документів одноразовим ідентифікатором. Заявка на кредит, сформована Клієнтом, індивідуальна оферта (з відповідним активним посиланням), яка містить істотні умови договору, погоджена Товариством заявка на кредит, оферта Товариства і її акцептування Клієнтом в матеріалах справи відсутні. 
Відповідно до п. 1.1 Розділу 1 Договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у сумі 7 000,00 грн, на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом на умовах, визначених цим Договором.
Тип кредиту - споживчий кредит (п. 1.2 Розділу 1 Договору). 
Відповідно до п.п. 1.3.2 - 1.3.3 п. 1.3 Розділу 1 Договору проценти за користування кредитом: 9,8 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду. 
Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.4 Розділу 1 Договору).
Відповідно до п. 2.1 Розділу 2 Договору кредит надається строком на 14 (чотирнадцять днів) (далі - Лояльний період), початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. 
Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1 цього Договору. Кредит надається Позичальнику, згідно його заявки, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний Позичальником у заявці (п. 2.3, 2.4 Розділу 2 Договору).
Відповідно до п. 3.1 Розділу 3 Договору проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом. 
Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є Додатком до цього Договору (п. 3.3 Розділу 3 Договору).
Відповідно до п. 3.5 Розділу 3 Договору сторони погоджуються, що у випадку користування кредитом з боку Позичальника більше за визначений Лояльним періодом, встановлений п. 2.1 Договору або додатковими угодами між Сторонами зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжується на весь період користування Кредитом.
Згідно Графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною Договору № 3344901638-602593 від 01.02.2022 року, тіло кредиту становить 7 000 грн, кількість днів у розрахунковому періоді - 14, проценти за користування кредитом за період з 01.02.2022 по 14.02.2022 - 0,14 грн, реальна річна процентна ставка - 3,65 %, загальна вартість кредиту 7 009,8 гривень (а.с. 15, зворотній бік).
З наданого позивачем Детального розрахунку заборгованості за Договором вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у сумі 20 869,8 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 7 000,00 грн; заборгованості по відсоткам в межах лояльного періоду з 01.02.2022 по 14.02.2022 - 9,8 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за період з 15.02.2022 по 15.05.2022 - 13 869,80 грн; (а.с. 16 - 17).
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кошти в розмірі 7 000 гривень шляхом їх перерахування на платіжну картку клієнта (5355-2800-0444-2123), що підтверджується Підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів ПАТ «МТБ Банк» від 15.09.2025 № 09/605-09/61 (а.с. 20), повідомленням про успішне зарахування на карту клієнта коштів (а.с. 21), листом АТ «ПУМБ» за вих.. № КНО-07.8.5/532БТ від 13.01.2026 (а.с. 65), випискою/особовий рахунок про рух коштів по картці з 31.01.2022 по 02.02.2022 від 22.08.2025 року (а.с. 66), звітом по транзакціях (а.с. 67).
Позичальник свої зобов`язання з повернення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами у встановлений договором строк не виконав.
Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І, ІІ та Глава 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ Книги п`ятої ЦК України.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016 року та Закон України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991 року (в частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII).
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
На відносини, які виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів, поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Фактично, оскільки законодавство не вимагає, щоб електронні договори підписувалися тими видами підпису, які забезпечують незмінюваність їхнього змісту (КЕП або УЕП), питання щодо дотримання письмової форми при їх вчиненні зводиться до того, чи можна вважати зміст цих договорів зафіксованим (вимога ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Однак відсутність матеріально-правових вимог до фіксації змісту електронного договору не означає, що це питання може ігноруватися в ході судового розгляду.
Можливість перевірки судом достовірності, цілісності й незмінюваності електронного документа, залежить насамперед від виду підпису, за допомогою якого він підписаний. Якщо електронний документ підписаний за допомогою КЕП чи УЕП, суд може перевірити достовірність, цілісність і незмінність даних, які в ньому містяться, за допомогою спеціальних програмних засобів або з використанням спеціальних онлайн-сервісів. Які саме це мають бути дії, залежить від способу надання відповідного процесуального документа до суду (паперова копія, електронний примірник тощо), формату, в якому цей документ зберігається, особливостей електронного підпису, за допомогою якого він підписаний, тощо. При цьому характер цих процесуальних дій визначається особливостями дослідження електронних доказів, що передбачені процесуальним законодавством.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 4 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23 (провадження 61-4523св25)
Згідно з вимогами частини другої статті 1054 ЦК України відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина друга статті 1046 ЦК України).
Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Факт укладення кредитного договору (позики) не може бути встановлено судом без встановлення факту перерахування грошових коштів позичальнику. Встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту перерахування коштів на рахунок боржника слугує додатковим підтвердженням факту укладення кредитного договору. 
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 09 серпня 2023 року у справі № 755/16831/19 (провадження № 61-17567св21).
Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Суд встановив і це підтверджується матеріалами справи, що відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 7000,00 гривень на свою банківську картку, відтак в нього виник обов`язок з повернення отриманих коштів у розмірі та на умовах встановлених договором.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В обґрунтування своїх вимог про стягнення заборгованості ТОВ «Кошельок» посилалося на те, що Паспорт споживчого кредиту до Договору № 3344901638 - 602593 від 01.02.2022, Договір № 3344901638-602593 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 01.02.2022, Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошульок», затверджені наказом директора ТОВ «Кошельок» № 07/14/07/21 від 19.08.2021, які набирають чинності з 19.08.2021 року, складають договір про надання кредиту, а тому відповідач зобов`язується виконувати його умови, в тому числі в частині сплати відсотків за користування кредитними коштами.
За своєю правовою природою Правила надання коштів у позику та Паспорт споживчого кредиту є публічним договором приєднання.
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. 
Відтак, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України слідує, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Наявні у матеріалах справи Правила надання коштів у позику та Паспорт споживчого кредиту не містять ані власноручного, ані електронного цифрового підпису відповідача, а також відсутнє посилання на підписання вказаних документів одноразовим ідентифікатором. 
Також в матеріалах справи відсутні Заявка на кредит, сформована Клієнтом, індивідуальна оферта (з відповідним активним посиланням), яка містить істотні умови договору, погоджена Товариством заявка на кредит, оферта Товариства і її акцептування Клієнтом, на які міститься посилання у Візуальній формі послідовних дій Клієнта від 01.02.2022, що в свою чергу не дозволяє суду встановити ті істотні умови кредитного договору, які були погоджені сторонами. 
Правила надання коштів у позику, Паспорт споживчого кредиту та Договір, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін тощо.
При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Правила надання коштів у позику, Паспорт споживчого кредиту та Договір розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними. Надані суду копії вищезазначених документів не дозволяють пересвідчитися у їх відповідності тим документам, що були надані відповідачу для ознайомлення та підписання, документи виготовлені Позивача в односторонньому порядку, що дозволяє йому змінювати їх зміст в довільному порядку.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що Правила надання коштів у позику, Паспорт споживчого кредиту та Договір, які не містять ані власноручного, ані електронного цифрового підпису відповідача, а також відсутнє посилання на підписання вказаних документів одноразовим ідентифікатором, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами.
Відтак, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору, а саме строк кредитного договору, обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитними коштами, їх розмір та порядок сплати тощо за відповідний період.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), у постанові Верховного Суду від 16 липня 2024 року в справі № 686/9664/21 (провадження № 61-13455ск23).
З огляду на вищенаведене, суд відхиляє як неналежні та недопустимі докази Паспорт споживчого кредиту до Договору № 3344901638 - 602593 від 01.02.2022, Договір № 3344901638-602593 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 01.02.2022, Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошульок», затверджені наказом директора ТОВ «Кошельок» № 07/14/07/21 від 19.08.2021, які набирають чинності з 19.08.2021 року.
Саме по собі посилання позивача на ознайомлення відповідача із вказаними банківськими документами та погодження із ними шляхом їх підписання цифровим підписом у мобільному додатку, без надання відповідних доказів, не може бути прийнято до уваги, оскільки будь-яка дія користувача додатком фіксується у відповідній програмі та в подальшому оброблюється спеціалістами банку, що і здійснюють реагування на відповідні дії з боку клієнта. При цьому, відсутність вказаних доказів, позбавляє можливості суд встановити факт ознайомлення із вказаними умовами надання кредитних послуг та їх підписання, що є обов`язковим у разі пред`явлення позивачем вимог щодо стягнення заборгованості.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу істотні умови кредитного договору про строк кредитування, його продовження, сплату відсотків за користування кредитними коштами, неможливо достовірно встановити вказані обставин та умови кредитування.
Відтак, суд дійшов до висновку, що нарахування та стягнення позивачем відсотків за користування кредитом є незаконним і необґрунтованим, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами слід відмовити.
Одночасно з тим, суд вважає доведенною ту обставину, що відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 7000,00 грн, які підлягають стягненню на користь позивача в повному обсязі. 
Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. 
При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд, встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, визначивши спірні правовідносини та норми права, що підлягають застосуванню до них, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість з тіла кредиту у сумі 7 000,00 гривень, що становить 33,54 % пред`явлених позовних вимог (7000,00 грн / 20869,80 грн х 100 %). 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 2 422,4 гривень та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 10 000 гривень.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з задоволенням позовних вимог частково з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 812,47 грн.(2 422,40 грн х 33,54 %)
Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, окрім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно зі статтею 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
Відповідно до частини восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, разом із позовною заявою позивач надав докази судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що мають бути сплачені, у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, а саме Договір про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025 року, укладений між ТОВ «Кошельок» та Адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери»; Додаток до Договору від 11.08.2025, яким визначено перелік послуг та їх вартість.
Відповідно до Додатку до Договору до переліку послуг належить: оформлення документів щодо надання правничої (правової) допомоги - 1000,00 гривень; збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору - 2000,00 гривень, складання позовної заяви - 4000,00 гривень, формування додатків (доказів) до позовної заяви (для суду та відповідачу) - 2000,00 гривень, відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі - 1000,00 гривень. 
Відповідно до п. 1.2 Додатку розмір гонорару (винагороди) Виконавця підлягає сплаті Замовником не пізніше 10 (десяти) банківських днів від дати винесення судом рішення. 
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази на обґрунтування судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд дійшов до висновку, що обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт в межах розгляду даної справи полягає у складенні позовної заяви з розміром гонорару у сумі 4000,00 гривень та зборі та аналізі доказів, формуванні правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору з розміром гонорару у сумі 2000,00 гривень. 
Матеріали справи не містить жодних документів, які підтверджують факт надання правничої допомоги адвокатом у заявленому обсязі. Більше того, позовна заява подана до суду в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд», що виключає можливість надання правової допомоги у формі формування додатків (доказів) до позовної заяви (для суду та відповідачу); відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі. Також суд дійшов до висновку, що вид правової допомоги - оформлення документів щодо надання правничої (правової) допомоги не стосується безпосереднього надання правничої допомоги Клієнту, а спрямоване на оформлення договірних відносин сторін.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 6 000,00 гривень підтверджені належними та допустимими доказами, клопотання про зменшення розміру судових витрат від відповідача на адресу суду не надходило, тому такі судові витрати підлягають стягненню з Відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 012,4 гривень (6000,00 х 33,54 %).
Керуючись ст. 258, 263 - 265, 268, 273, 280 - 284 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 512 - 519, 610, 1046 - 1049, 1054 - 1055 Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування» -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» суму заборгованості за Договором № 3344901638-602593 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 01.02.2022 у сумі 7 000,00 гривень (сім тисяч грн 00 коп.), з яких: 7 000,00 грн - основна сума заборгованості за тілом кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» сплачений судовий збір у сумі 812,47 гривень (вісімсот дванадцять грн 47 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 2 012,4 гривень (дві тисячі дванадцять грн 40 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте Заводським районним судом міста Кам`янського за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://zv.dp.court.gov.ua/sud0415/
Заочне рішення суду знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок», адреса місцезнаходження: 08135, Київська область, Києво - Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, буд. 8а; код ЄДРПОУ 40842831. 
Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , остання відома адреса зареєстрованого місця проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 .

Суддя  І.А. Подкопаєва