Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
23 квітня 2026 року № 640/28684/21 

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сагайдака В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автогран" (Залізничне шосе, буд. 25,Київ,01103, код ЄДРПОУ36474069) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (просп. Науки, буд.57, м. Київ, 03083, код ЄДРПОУ39816845) визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Автогран" звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 244001 від 01.06.2021 року у розмірі 34000 грн. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа № 01-19/1430/25 від 31.01.2025 року передано 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025, зокрема адміністративну справу №640/28684/21.
Відповідно до статті 31 КАС України здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду адміністративної справи.
Вказана адміністративна справа надійшла до провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду прийнято до провадження матеріали адміністративної справи та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Представник відповідача надав відзив, з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.
Працівниками Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за адресою 05.05.2021 м. Київ, Погрєбський шлях, а/д Т-10-08 було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля Позивача Renault КЕЯАХ 440.42 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перевозив грунт насипом. 
За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки Renault, номерний знак НОМЕР_1 було встановлено, що навантаження на здвоєну вісь склало 23,65 т при нормативно допустимому - 16 т., були складені наступні документи: акт №045448 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 05.05.2021, розрахунок №045448 від 05.05.2021р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 05.05.2021 року.
В подальшому Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки на підставі вищезгаданих документів було складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №244001 від 01.06.2021 у розмірі 34000,00 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою відповідача, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт № 2344-III від 05.04.2001 з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 2344-III).
Згідно з ст. 6 Закону № 2344 реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567).
Відповідно до п. 3 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Згідно з ч. 14 ст. 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Відповідно до ст. 33 Закону № 2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Згідно з ст. 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Відповідно до вимог частин 1 та 4 статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Частиною 2 статті 29 Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 №3353-ХІІ передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, виданий компетентними уповноваженими органами, який дає право на рух автомобільними дорогами України, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
За порушення законодавства про автомобільний транспорт до перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац 14 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ).
Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил № 30).
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Отже, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на осі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Постановою Кабінету Міністрів України Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування від 27.06.2007 № 879 затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Відповідно до підпунктів 1, 5 пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - це процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.
Пунктом 6 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Оскільки відповідачем здійснено точний габаритно-ваговий контроль, твердження позивача про здійснення документального контролю не заслуговують на увагу.
Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Зважування транспортного засобу здійснювалося на повіреному належним чином засобі вимірювальної техніки/
Згідно з пунктом 18 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (пункт 20 Порядку № 879).
Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволів на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (п. 15 Порядку № 879).
З матеріалів встановлено, що перевезення вантажу на транспортному засобі позивача здійснювалось при навантаженні на здвоєну вісь транспортного засобу 23,65 т при допустимому навантаженні 16 т., тобто з перевищенням параметрів над нормативом на вісь на рівні 47,81%. Зазначене порушення підтверджується наявними у матеріалах справи документами, зокрема: довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 05.05.2021.
Щодо доводів позивача про відсутність документів на пристрій, яким проводилося зважування транспортного засобу, що позбавляє можливості перевірити відповідність цього приладу параметрам технічного стану, суд зазначає таке.
Як свідчать матеріали справи, відповідачем надано суду Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 40 М 259049 20 чинне до 15.11.2021.
Вказане свідоцтво видане за результатом повірки засобу вимірювальної техніки «приладу автоматичного для зважування навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування".
З огляду на вказані обставини суд відхиляє доводи позивача про те, що неможливо встановити будь-які характеристики зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема якими саме вагами проводилось таке зважування, оскільки такі спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Суд відхиляє покликання позивача на відсутність затвердженої спеціальної методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів, якою повинні були керуватись посадові особи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.
На час виникнення спірних правовідносин така методика не була затверджена. Разом з тим, її відсутність не є підставою для невнесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за зазначені перевищення. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 у справі № 819/1381/16.
За змістом статей 4 і 29 Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993, статті 33 Закону України Про автомобільні дороги визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю належить до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм щодо великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів був визначений Порядком № 879, яким керувався відповідач. Таким чином, акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом та спірна постанова відповідали чинному законодавству.
Таким чином, Відповідачем належним чином доведено правомірність оскаржуваних припису та постанов, а тому позовні вимоги про визнання їх протиправними та скасування задоволенню не підлягають.
Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 14, 22, 194, 243, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Автогран" (Залізничне шосе, буд. 25,Київ,01103, код ЄДРПОУ36474069) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (просп. Науки, буд.57, м. Київ, 03083, код ЄДРПОУ39816845) визнання протиправною та скасування постанови -залишити без задоволення. 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сагайдак В.В.