Справа №461/10113/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року          м.Львів

Галицький районний суд міста Львова
в складі: головуючого судді Мисько Х.М.
за участю: секретаря судового засідання Петрушки І.Р.,
представника позивача Коноваленко Є.О.,
представнкиа відповідача Лубоцького Б.І.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові справу за адміністративним позовом адвоката Коноваленко Єлизавети Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Коноваленко Є.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби України, в якому просить: скасувати постанову у справі про порушення митних правил №1021/UA209000/2025 від 18.11.2025 року та повернути, вилучений товару позивачу.
Свої вимоги мотивує тим, що 18 листопада 2025 року заступником начальника Львівської митниці Держмитслужби України – начальника управління боротьби з порушенням митних правил Хомутянським Віталієм Володимировичем винесено постанову у справі про порушення митних правил № 1021/UA209000/2025, згідно з якою громадянина України ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ознаками ч. 2 ст.471 Митного Кодексу України і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30% від вартості вилучених у ОСОБА_2 . Львівською митницею речей, що становить 471909,87 грн. 
Постанова від 18 листопада 2025 року у справі про порушення митних правил №1021/UA209000/2025 мотивована тим, що 06.07.2025 року ОСОБА_1 ввіз на митну територію України вживаний стоковий одяг вагою 290 кг, який у подальшому був вилучений митницею та оцінений експертами Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України як новий у сумі 1573032,90 гривень, чим було вчинено дії спрямовані на недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон, тобто вчинено порушення митних правил, передбачене частиною 2 статті 471 Митного Кодексу України. Вказує, що постанова у справі про порушення митних правил 1021/UA209000/2025 є необґрунтована, винесена з порушенням чинного законодавства, а викладені у ній обставини та підстави порушення митних правил є такими, що не відповідають дійсності, розгляд справи є неповним та необ`єктивним, митна оцінка вилучених речей проведена експертами Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України нефахово, а також протокол про порушення митних правил від 06.07.2025 №1021/UA209000/2025 складений всупереч вимогам статті 494 Митного Кодексу України. Зазначає, що вказаний товар був придбаний ОСОБА_1 за межами території України, а саме у Італії, для особистого користування та членів його родини 02.07.2025 року. На момент надання пояснень працівникам митниці у ОСОБА_3 не було підтверджуючих документів на придбання вказаних речей, але він готовий був у надати такі у найкоротші терміни. Зазначає, що протокол про порушення митних правил Львівської митниці від 06.07.2025 №1021/UA209000/2025 складений з порушенням вимог статті 494 Митного Кодексу України та містить невірну інформацію та розбіжності про посадову особу митного органу яка склала протокол, а саме: у верхній частині вказаного протоколу зазначено, що такий склав державний інспектор оперативного відділу УБК та ПМП Львівської митниці Іванків Андрій Богданович, однак фактично вказаний протокол був складений державним інспектором оперативного відділу УБК та ПМП Журавчаком Сергіем, про що є відповідний запис у нижній частині протоколу. Відповідно до пояснень громадянина ОСОБА_1 , які містяться у протоколі №1021/UA209000/2025 від 06.07.2025 року, правопорушення було виявлене державним інспектором оперативного відділу УБК та ПМП Львівської митниці Іванків А.Б. і саме він був наділений повноваженнями складати протокол, як особа, що виявила правопорушення. Зазначає, що митний орган при притягненні його до відповідальності керувався висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України, якими складено висновок «Про ринкову вартість товарів» № 1420034400-0654 від 07.08.2025 року, згідно з яким оцінка, вилученого товару становить 1573032,90 грн. Вказує, що для визначення вартості вилучених предметів використано акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA209040/2025/010494 від 06.07.2025 року, у якому було зазначено, що вилучені митницею речі не мають ознак використання. Разом з тим, стверджує, що зазначений огляд було проведено посадовими особами оперативного відділу УБК та ПМП Львівської митниці головним державним інспектором Іванків А.Б., державним інспектором оперативного відділу УБК та ПМП Журавчаком С. та державним інспектором Редчиць М.В., які не є експертами та спеціалістами у галузі товарознавства, не володіють належним фаховим рівнем, та не можуть остаточно визначити якісні характеристики товару, а саме: чи товар, вилучений згідно із протоколом про порушення митних правил є новим, чи має ознаки використання. Крім того, вказує, що висновок СЛЕД Держмитслужби ґрунтується на ціновій інформації мережі інтернет про ринкову вартість ідентичних товарів з вітчизняних магазинів – бутиків Sanahant та інших у яких реалізуються товари після їх розмитнення, сплати внутрішніх податків та з націнкою продавця. Також, для порівняння Спеціальна лабораторія з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України використовувала інформацію про товар без урахування сезонних знижок на такий. Вказує, що на підтвердження вартості товару долучено рахунок - фактуру із зазначенням переліку речей та вартістю від продавця – підприємства ITAL LUX srl від 02.07.2025 за номером 153. Звертає увагу суду, що у вказаній фактурі зазначено, що вказані речі є вживаними USATO, а не новими - без ознак використання, як вказано у протоколі про порушення митних правил Львівської митниці від 06.07.2025 № 1021/UA209000/2025. Зважаючи на те, що прийнята постанова у справі про порушення митних правил є необґрунтованою, винесеною з порушенням чинного законодавства, викладені у ній обставини та підстави порушення митних правил такими, що не відповідають дійсності, просить адміністративний позов задовольнити.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 
22.12.2025 року представником відповідача Львівської митниці Державної митної служби України скеровано відзив на адміністративний позов. 
Відзив вмотивований тим, що 06.07.2025 року близько 10 год. 30 хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині – Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці в напрямку «в`їзд в Україну», смугою руху «червоний коридор (пасажирський напрямок)» заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким, в якості водія слідував громадянин України ОСОБА_1 . На вимогу посадової особи митного органу водію було запропоновано заповнити митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, в якій громадянин ОСОБА_1 вказав, що переміщує одяг вживаний загальною вагою 290 кг. Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем № «03914», під час проведення митного огляду, окрім особистих речей та задекларованого товару у багажному відділенні автомобіля без ознак приховування було виявлено незадекларований товар, а саме: взуття в кількості 22 пари, сумки в кількості 6 штук, гаманець в кількості 1 штука, чохол для телефону в кількості 1 штука, одяг в кількості 49 штук, в асортименті без ознак користування торгових марок «Dolce&Gabbana», «Ferragamo»,«Valentino» «Fendi», «Saint Laurent», «Burberry», «Gucci», «Brunello Cucinelli», «Dior», «Prada», «Jimmy Choo», «Hermes», «Baldinini» «Boss», «Kiton», «Corneliani», «Stone Island», «Versace», «Pal Zileri», «Balenciaga» «Bruno Cucinelli», «Elisabetta Franchi», «One Cashmere», «Tom Ford». При цьому, будь-яких документів на виявлений товар громадянином ОСОБА_1 надано не було. В своїх поясненнях від 06.07.2025 року, наданих на окремому аркуші громадянин ОСОБА_1 вказав, що автомобіль разом з наявними в ньому речами знайомі попросили перевезти через кордон та доставити в м. Тернопіль. Про наявність виявленого товару йому не було відомо, оскільки не перевіряв вміст сумок та коробок. Вказує, що в митній декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 06.07.2025 року, засвідченою підписом ОСОБА_1 , заявлено про наявність у нього 290 кг вживаного одягу. Згідно із висновком експерта Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №1420003400-0654 від 07.08.2025 року вартість, тимчасово вилученого товару у справі про порушення митних правил №1021/UA209000/2025, становить 1 573 032,90 грн. Як вбачається з висновку експерта СЛЕД Держмитслужби № 1420003400-0654 від 07.08.2025 року, такий складений експертами ОСОБА_4 та Швець В., які володіють достатніми повноваженнями для проведення товарознавчих експертиз, відтак експертизу проведено уповноваженим органом, висновок експерта відповідає вимогам закону. Позиції, що зазначені в інвойсі від 02.07.2025 року ITAL LUX №153, який подано адвокатом разом з позовною заявою як додаток, не можна вважати належним документом, що підтверджує вартість вилучених предметів правопорушення, оскільки товари, що перелічені у вищезгаданому інвойсі не можна ідентифікувати з тими, що зазначені в протоколі про порушення митних правил та описі предметів вилучених у справі про ПМП №1021/UA209000/2025. Додатково звертає увагу суду, що вказаний інвойс наданий без перекладу, тому зазначену в ньому інформацію не можна вважати достовірною та такою, що стосується саме вилучених митницею товарів. 18.08.2025 року, на підставі заяви громадянина ОСОБА_1 , між ним та Львівською митницею укладена мирова угода щодо припинення справи шляхом компромісу, згідно якої він визнає факт вчинення порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 Митного кодексу України та зобов`язується до 16.09.2025 року внести до державного бюджету суму, що дорівнює сумі штрафу передбаченого санкцією ч.2 ст.471 Митного кодексу України, а саме 471 909,87 гривень. Однак, станом на 16.09.2025 року громадянином ОСОБА_1 , в термін встановлений мировою угодою, кошти, що дорівнюють розміру штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 471 глави 68 розділу XVIIІ Митного кодексу України до Державного бюджету України внесені не були, тому 22.09.2025 року Львівською митницею був складений акт про невиконання мирової угоди, який був скерований громадянину ОСОБА_1 . Таким чином, гр. ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України про товари, які переміщувалися ним через митний кордон України. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 2 статті 471 Митного кодексу України. Крім того, покликається на дані зазначені у доповідній записці від 06.07.2025 року про допущення описки під час складення протоколу про порушення митних правил №1021/UA209000/2025, яка полягає у помилковому записі про посадову особи митниці, якою складено зазначений протокол. Крім того, вказує, що в матеріалах справи міститься Акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, який є офіційним документом, що складається митним органом за встановленою формою за результатами огляду товарів, транспортних засобів, для підтвердження законності їх переміщення, фіксації порушення митних правил, засвідчує факт позицій товарів, які не відповідають тим, що заявлені в декларації. Також, в матеріалах наявний опис тимчасово вилучених предметів порушення митних правил, в якому зазначено найменування товару, його індивідуальні ознаки, кількість, вага, одиниці виміру товарів, які тимчасово вилучалися під час складання протоколу про порушення митних правил. Крім того, представник відповідача вказує, що позивачем пропущено строк на оскарження постанови, оскільки відсутні обставин непереборної сили, які б заважали йому вчасно звернутися до суду із адміністративним позовом. Відтак, вважає постанову про порушення митних правил №1021/UA209000/2025 від 18.11.2025 року такою, що відповідає нормам чинного законодавства, у зв`язку із чим, просить позов залишити без задоволення.
06.01.2026 року представником позивача ОСОБА_1 – адвокатом Коноваленко Є.О. скеровано на адресу суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що факт придбання товару, що є предметом порушення митних правил, підтверджується належними та допустимим доказами – фіскальним чеком, який долучений до матеріалів справи. Наявність такого документа прямо спростовує доводи відповідача про відсутність підтвердження походження товару та умислу на його недекларування. Крім того, зазначила, що оскільки копію постанови позивач отримав 24.11.2025 року, відтак строк на звернення до суду ним не пропущено. Просить позов задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Коваленко Є.О. у судовому засіданні вимоги адміністративного позову підтримала повністю, просила суд такий задовольнити.
Представник відповідача Лубоцький Б.І. у судовому засіданні проти вимог позову заперечив, з мотивів, викладених у відзиві на адміністративний позов.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з таких доводів та мотивів.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.
Згідно з вимогами ст.55 Конституції України, кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із статтею 1 Митного кодексу України (далі МК України) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Частиною 1 статті 5 МК України регламентовано, що державна митна політика - це система принципів та напрямів діяльності держави у сфері захисту митних інтересів та забезпечення митної безпеки України, регулювання зовнішньої торгівлі, захисту внутрішнього ринку, розвитку економіки України та її інтеграції до світової економіки. Державна митна політика є складовою частиною державної економічної політики.
За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.
Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Статтею 466 МК України визначено, що адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.
Додержання митними органами вимог закону в разі застосування адміністративних стягнень за порушення митних правил забезпечується здійсненням систематичного контролю з боку органів вищого рівня та їх посадових осіб, правом оскарження постанов у справах про порушення митних правил та іншими заходами, передбаченими законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
Згідно із ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 489 МК України).
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частина 1 статті 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Судом встановлено, що згідно із протоколом про порушення митних правил №1021/UA20900/25, 06.07.2025 року близько 10 год. 30 хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині – Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці в напрямку «в`їзд в Україну», смугою руху «червоний коридор (пасажирський напрямок)» заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким, в якості водія прямував громадянин України ОСОБА_1 . На вимогу посадової особи митного органу водію було запропоновано заповнити митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, в якій громадянин ОСОБА_1 вказав, що переміщує одяг вживаний загальною вагою 290 кг. 
Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем № «03914», під час проведення митного огляду, окрім особистих речей та задекларованого товару у багажному відділенні автомобіля без ознак приховування було виявлено незадекларований товар, а саме: взуття в кількості 22 пари, сумки в кількості 6 штук, гаманець в кількості 1 штука, чохол для телефону в кількості 1 штука, одяг в кількості 49 штук, в асортименті без ознак користування торгових марок «Dolce&Gabbana», «Ferragamo»,«Valentino» «Fendi», «Saint Laurent», «Burberry», «Gucci», «Brunello Cucinelli», «Dior», «Prada», «Jimmy Choo», «Hermes», «Baldinini» «Boss», «Kiton», «Corneliani», «Stone Island», «Versace», «Pal Zileri», «Balenciaga» «Bruno Cucinelli», «Elisabetta Franchi», «One Cashmere», «Tom Ford». При цьому, будь-яких документів на виявлений товар громадянином ОСОБА_1 надано не було.
В письмових поясненнях від 06.07.2025 року, наданих на окремому аркуші громадянин ОСОБА_1 вказав, що автомобіль разом з наявними в ньому речами знайомі попросили перевезти через кордон та доставити в м. Тернопіль. Про наявність виявленого товару йому відомо не було, оскільки він не перевіряв вміст сумок та коробок. Про наявність виявлених під час митного огляду товарів гр. ОСОБА_1 під час усного опитування не заявив, в митній декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 06.07.2025 року не вказав, заявивши про наявність у нього 290 кг вживаного одягу, засвідчивши достовірність відомостей, вказаних у декларації власним підписом. 
Постановою Львівської митниці від 09.07.2025 року призначено товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.
Згідно із висновком експерта Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №1420003400-0654 від 07.08.2025 року, вартість, тимчасово вилученого товару у справі про порушення митних правил №1021/UA209000/2025, становить 1 573 032,90 грн.
Постановою заступника начальника Львівської митниці Хомутянського В.В. у справі від 18.11.2025 року у справі про порушення митних правил № 1021/UA209000/2025, громадянина України ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ознаками ч. 2, ст.471 Митного Кодексу України і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30% від вартості вилучених у ОСОБА_2 . Львівською митницею речей, що становить 471909,87 грн.
Оцінюючи доводи сторін та наявні у матеріалах справи доказів, суд враховує наступне.
Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази,які є у справі,за своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на їх безпосередньому,всебічному,повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність,допустимість,достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Отже, ніким з учасників процесу не оспорюються обставини справи наведені у оскаржуваній постанові в частині перевезення та виявлення товару, його кількості, найменування, способу перетину митного кордону, а також особи яка цей товар перевозила.
Так, ОСОБА_1 визнає, що 06.07.2025 року близько 10 год. 30 хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині – Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці в напрямку «в`їзд в Україну» під його керування , смугою руху «червоний коридор (пасажирський напрямок)» заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ним переміщувався одяг вживаний 290 кг. 
Відповідно до ст.5 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Розгляд протоколів про порушення митних правил та прийняття компетентними органами за ними рішень мають повністю підкорюватись вимогам законності. Такий висновок випливає з проголошеної у ст.8 Конституції України дії принципу верховенства права, до змісту якого входить обов`язок органів публічної влади діяти відповідно до закону і в межах норм, що визначають їхні повноваження. Ці органи не повинні діяти свавільно.
Відповідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ч. 1 ст. 493 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення.
Згідно зі ст. 494 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками. У разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, роз`яснюються її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься відмітка, яка підписується цією особою. У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил. Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Протокол, а також документи, зазначені в протоколі, передаються до митниці, в зоні якої виявлено порушення митних правил, а в разі якщо провадження у справі здійснюється іншим митним органом, - до такого органу.
Відповідно до ч.2 ст.494 МК України, протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: 1)дату і місце його складення; 2)посаду,прізвище,ім`я,по батькові посадової особи,яка склала протокол; 3)необхідні для розгляду справи відомості про особу,яка притягується до відповідальності за порушення митних правил,якщо її встановлено; 4)місце,час вчинення,вид та характер порушення митних правил; 5)посилання на статтю цього Кодексу,що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; 6)прізвища та адреси свідків,якщо вони є; 7)відомості щодо товарів,у тому числі транспортних засобів особистого користування,транспортних засобів комерційного призначення та документів,вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; 8) інші необхідні для вирішення справи відомості.
Відповідно до ч. 6 ст. 530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.
Разом з тим, протокол про порушення митних правил Львівської митниці №1021/UA209000/2025 від 06.07.2025 року, містить невірну інформацію та розбіжності про посадову особу митного органу, якою складено протокол, оскільки у вступній частині протоколу вказано, що такий складено державним інспектором оперативного відділу УБК та ПМП Львівської митниці Іванків Андрій Богданович, однак фактично зазначений протокол був складений державним інспектором оперативного відділу УБК та ПМП Журавчаком С., про що є відповідний запис у нижній частині протоколу про порушення митних правил.
Відтак, із відомостей, внесених до протоколу №1021/UA209000/2025 від 06.07.2025 року неможливо достовірно встановити особу, якою виявлено правопорушення та складено протокол про порушення митних правил, що суперечить вимогам статті 494 Митного Кодексу України, а внесення виправлень до бланку протоколу робить протокол недійсним. Наявність вказаних суперечностей та неточностей свідчить, що відповідачем не дотримана процедура розгляду справи про порушення митних правил, у зв`язку із чим, протокол про порушення митних правил не може вважатися належним та допустимим доказом. 
У частині першій ст. 466 МК України зазначено, що адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.
Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст.486 МК України).
Відповідно до ст. 489 цього Кодексу, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється Митним кодексом України.
Частиною 4 ст. 366 МК України визначено, що громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою;
Нормами ч.5 ст.366 МК України визначено, що початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином, каналом позначеним символами зеленого кольору (зелений коридор), є декларування шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення;
Відповідно до норм ч.6 ст. 366 МК України, громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених Митним кодексом України.
Частиною 1 ст. 374 МК України визначено, що товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1 000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до ст. 197 МК України встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Нормами ч. 4 ст.374 МК України встановлено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10 000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян.
Частиною 2 статті 471 МКУ встановлено відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами. Вчинення даного правопорушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи, яка полягає в не заявленні за встановленою формою точних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби, що підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів і предметів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.
Таким чином, обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є умисел на його вчинення.
Санкцією ч. 2 ст.471 МКУкраїни передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості товарів, розмір такого покладається в основу рішення суб`єкта владних повноважень, а постанова носить обов`язковий характер, підлягає безумовному виконанню, є виконавчим документом та відповідно від встановлення митної вартості переміщуваних речей залежить розмір міри відповідальності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також розмір розмитнення товару.
Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, відповідач, визначаючи розмір стягнення виходив із вартості товарів, визначених висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №1420003400-0654 від 07.08.2025 року, згідно із яким було встановлено ринкову вартість товару у сумі 1 573 032,90 грн. Отже, розмір штрафу визначено, виходячи із частки 30 відсотків від 1 573 032,90 грн.
Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.
Згідно ч.ч.2,3 ст.357 Митного кодексу України, дослідження (аналізи,експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади,що реалізує державну митну політику,чи його відокремленого підрозділу бо інших експертних установ(організацій),призначених митним органом. Зазначені дослідження(аналізи,експертизи)проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами. Призначення дослідження (аналізу, експертизи) в інших установах (організаціях) допускається лише у разі неможливості проведення дослідження (аналізу, експертизи) спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленим підрозділом або за заявою декларанта чи уповноваженої ним особи для підтвердження чи спростування результатів проведеного дослідження (аналізу, експертизи).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.515 Митного кодексу України, експертиза призначається, якщо для з`ясування питань,що виникають у справі про порушення митних правил,виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки,техніки,мистецтва,релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою, а проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.
Згідно ч. 2 ст.495 МКУ, посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України, митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При розгляді справ, суддя оцінює надані докази, перевіряє їх зміст та відповідність вимогам, встановленим законодавством. Суддя бере до уваги надані докази лише у тому випадку, якщо вони є належними та доводять обставини, які входять до предмету доказування та не може брати до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 
Суд, оцінюючи доводи представника відповідача, наведені у відзиві щодо правомірності складення протоколу про порушення митних правил та винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 471 МК України, на підставі висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №1420003400-0654 від 07.08.2025 року, виходить з такого.
Згідно зі статтею 251 КУпАП, експертний висновок є окремим видом доказів, які оцінюються судом відповідно до ст. 252 КУпАП на підставі внутрішнього переконання, сформованого на всебічному, повному, об`єктивному і безпосередньому дослідженні всіх обставин справи. Отже, експертний висновок — це самостійний доказ, а не суб`єктивна думка чи коментар.
Як визначено у ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза – це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Відповідно до п. 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) – далі за текстом Інструкція, основними видами (підвидами) експертизи є в тому числі 1.2.4. товарознавча експертиза: машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання; автотоварознавча; транспортно-товарознавча; військового майна, техніки та озброєння.
Згідно з Розділом ІV Науково – методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) – далі за текстом Рекомендації, встановлено, що основним завданням товарознавчої експертизи є: визначення вартості товарної продукції; визначення належності товарів до класифікаційних категорій, які прийняті у виробничо-торговельній сфері; визначення характеристик об`єктів дослідження відповідно до вимог Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності; визначення змін показників якості товарної продукції; установлення способу виробництва товарної продукції: промисловий чи саморобний, підприємства-виробника, країни-виробника; визначення відповідності упакування і транспортування, умов і термінів зберігання товарної продукції до вимог чинних правил.
Відповідно до ч.ч.3-6 ст.517 МК України, у разі потреби взяття проб та зразків може проводитися також в осіб,не зазначених у частині першій цієї статті,свідчення та участь яких у вивченні та оцінці обставин порушення митних правил можуть мати істотне значення для провадження і розгляду справи. Посадова особа митного органу,у провадженні або на розгляді якої знаходиться справа про порушення митних правил,виносить постанову про взяття проб та зразків. До взяття проб та зразків у разі потреби може залучатися експерт. Про взяття проб та зразків складається протокол.
Враховуючи зазначені приписи, дослідження (аналіз, експертиза) спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом, може проводитися виключно щодо проб (зразків) товару, які повинні бути отримані відповідно до встановленої законодавством процедури.
Разом з тим, матеріали справи не містить доказів про те, що такі проби (зразки) товару, вилученого згідно із протоколом про порушення митних правил №1021/UA209000/2025 від 06.07.2025 року відбиралися, зокрема, в матеріалах справи відсутні як рішення митного органу про взяття проб (зразків) товару, так і акт про взяття проб (зразків) товарів, згідно із протоколом про порушення митних правил №1021/UA209000/2025 від 06.07.2025 року.
Доводи відповідача з приводу невідібрання зразків для проведення експертизи зводяться до того, що митний орган у цьому потреб не вбачав та покликався на акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу та опис вилученого, відповідно до протоколу про порушення митних правил товару.
Щодо підстав та порядку призначення експертного дослідження, суд підкреслює, що він не ставить під сумнів повноваження митного органу на проведення і призначення відповідного дослідження. У даному випадку предметом дослідження є саме об`єктивність відповідного висновку.
Водночас, суд не може залишити поза увагою наступні обставини, які безпосередньо впливають на об`єктивність висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №1420003400-0654 від 07.08.2025 року.
Відповідно до змісту наведеного висновку, при визначенні вартості об`єктів експертизи враховано наявне маркування на товарі, а також цінову інформацію щодо пропозицій продажу ідентичного товару, що наявна в мережі Інтернет.
У п. 13 розділу «Список використаних джерел» висновку наведено, що експерт брав до уваги цінову інформацію, які міститься в мережі інтернет (Електронний ресурс), відтак суд погоджується з доводами позивача про необ`єктивність даного висновку, з огляду на те, що Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України використала інформацію про ціни та аналогічні нові товари з вітчизняних магазинів – бутиків Sanahant та інших у яких реалізуються товари після їх розмитнення, без сплати внутрішніх податків та з націнкою продавця, а також без урахування сезонних знижок на товар.
Наведений висновок СЛЕД Держмитслужби не містить жодного обґрунтування про те, що оглянутий товар є оригінальними примірниками одягу марки «Dolce&Gabbana», «Ferragamo»,«Valentino» «Fendi», «Saint Laurent», «Burberry», «Gucci», «Brunello Cucinelli», «Dior», «Prada», «Jimmy Choo», «Hermes», «Baldinini» «Boss», «Kiton», «Corneliani», «Stone Island», «Versace», «Pal Zileri», «Balenciaga» «Bruno Cucinelli», «Elisabetta Franchi», «One Cashmere», «Tom Ford», а не його копією чи реплікою, що очевидно може продаватися за значно нижчою ціною.
Крім того, експерт у висновку вказує, що «результати цього дослідження є достовірними з врахуванням наступних припущень/застережень:…», тобто достовірність висновку експерта фактично ґрунтується на припущеннях, що само по собі ставить під сумнів об`єктивність такого висновку в цілому.
Також, суд вважає доречним зазначити, що матеріали справи не містять доказів,що експерт Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної службиУкраїни був повідомлений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.
З врахуванням наведеного, суд вважає, що висновок СЛЕД Держмитслужби №1420003400-0654 від 07.08.2025 року не відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відтак не береться судом до уваги, оскільки є неналежним та недопустимим доказом.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Наведене твердження відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 337/3389/16-а.
Відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Це можуть бути рахунок-фактура (інвойс), контракт, платіжні документи, транспортні документи, тощо. Митний орган має право вимагати додаткові документи, передбачені цією статтею, якщо є обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості. Декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
Згідно зі ст.368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
В ході судового розгляду позивачем надано суду докази на підтвердження вартості товару, а саме рахунок - фактуру продавця товару – підприємства ITAL LUX srl від 02.07.2025 за номером 153, із підтвердженням вартості товару та інформацію, що вилучені митницею речі є такими що були у використанні, а їх сукупна вартість становить 498,91 Євро.
У свою чергу, оцінюючи доводи відповідача про недопустимість та неналежність зазначеного рахунку - фактури, суд враховує наступне.
Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини,які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимога бо заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Долучений позивачем рахунок – фактура безпосередньо стосується обставини придбання позивачем одягу, тобто містить інформацію щодо предмета доказування. Також, фактура містить інформацію про марку придбаного товару, його кількість, країну виробника, найменування, ціну та артикул, які можливо ідентифікувати, відтак береться судом до уваги, в якості належного доказу, оскільки підвереджує дійсну вартість товару, вилученого згідно із протоколом про порушення митних правил №1021/UA209000/2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази,які одержані з порушенням порядку,встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд зазначає, що наведений вище принцип презумпції невинуватості надає позивачу право не доводити свою невинуватість. Цей принцип очевидно охоплює та включає право не подавати в обов`язковому порядку докази на спростування доводів митного органу, який у цій справі фактично виконує функцію сторони обвинувачення.
Оскаржувана постанова безпосередньо стосується Позивача та покладає на нього обов`язок сплатити штраф, а відтак має безпосереднє відношення до реалізації його прав та інтересів.
Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.
Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.
Так, вартість вилученого товару мала значення як для кваліфікації дій ОСОБА_1 , так і для визначення розміру адміністративного стягнення, у випадку доведеності наявності складу правопорушення.
Щодо покликань відповідача на укладення мирової угоди про припинення провадження у справі про порушення митних правил №1021/UA209000/2025 шляхом компромісу, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.521 МК України, за відсутності в діях особи, яка вчинила порушення митних правил, ознак кримінального правопорушення провадження у справі про це правопорушення може бути припинено шляхом компромісу. Компроміс полягає в укладенні мирової угоди між зазначеною особою та органом доходів і зборів, посадова особа якого здійснює провадження у справі.
Відповідно до ч.2 ст.521 МК України, за умовами мирової угоди сторони зобов`язуються:
1) особа, яка вчинила порушення митних правил, - у визначений строк, який не може перевищувати 30 днів, внести до державного бюджету кошти в сумі, що дорівнює сумі штрафу, передбаченого санкцією відповідної статті цього Кодексу, та/або задекларувати в митний режим відмови на користь держави товари - безпосередні предмети порушення митних правил, а у відповідних випадках - також товари із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортні засоби, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Якщо за висновком органу доходів і зборів реалізація зазначених товарів, транспортних засобів є неможливою, а також якщо ці товари, транспортні засоби не можуть бути випущені у вільний обіг, вони підлягають декларуванню в митний режим знищення або руйнування;
2) орган доходів і зборів - припинити провадження у справі про порушення митних правил щодо цієї особи та здійснити митне оформлення задекларованих нею товарів відповідно до заявленого митного режиму.
Відповідно до ч.3 ст.521 МК України, товари, транспортні засоби, зазначені у частині другій цієї статті, можуть бути предметом мирової угоди лише за умови, що особа, яка вчинила порушення митних правил, є власником цих товарів, транспортних засобів або уповноважена розпоряджатися ними.
Відповідно до ч. 7 ст.521 МК України, мирова угода у справі про порушення митних правил оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч.8 ст. 521 МК України, у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу особа, яка вчинила це правопорушення, вважається такою, що не була притягнута за нього до адміністративної відповідальності.
18.08.2025 року між громадянином України ОСОБА_1 та Львівською митницею ДФС укладено Мирову угоду про припинення провадження в справі про порушення митних правил №1021/UA209000/2025, шляхом компромісу. Відповідно до п.1,2,3 Мирової угоди, особа визнає факт вчинення нею порушення митних правил, передбачених ст.480 МК України. Особа зобов`язується до 16.09.2025 року внести до державного бюджету кошти в розмірі 471 909,87грн., що дорівнює сумі штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст.471 глави 68 розділу XVIII Митного кодексу України. Митниця у разі виконання особою умов мирової угоди зобов`язується припинити провадження в справі про порушення митних правил №1021/UA209000/2025 від 06.07.2025 року.
Разом з тим, до виконання даної мирової угоди позивач не приступив, що свідчить про не погодження з її умовами, та заперечення ОСОБА_1 свої вини, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 471 МК України. 
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У відповідності до частини 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Представник позивача в обґрунтування причин пропущення строку звернення до суду з позовом вказує, що оскаржувана постанова отримана позивачем 24.11.2025 року.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що обставини пропущення строку звернення до суду є поважними, оскільки ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 24.11.2025 року, що підтверджується долученими до позовної заяви копією конверту та інформацією з відстежування поштового відправлення "Укрпошти", тому строк для звернення до суду з позовною заявою позивачем не пропущено.
За таких обставин, суд дослідивши представлені наявні докази, вважає, що притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил відбулося без повного та належного з`ясування всіх обставин справи і встановлення його вини, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, а провадження у справі закрити, що повністю узгоджується з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.
Зважаючи на те, що в ході розгляду справи не здобуто належних та допустимих доказів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, суд приходить до висновку, що зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
Разом з тим, з огляду на те, що згідно із оскарженою постановою, вилучені речі підлягають поверненню володільцю, а факт скасування такої постанови судом усуває правову підставу утримання вилученого товару митним органом, що свідчить про необхідність повернення товару власнику, з огляду на відсутність даних про відмову добровільно повернути товар власнику з боку митного органу, законних підстав для задоволення вимоги про зобов`язання митного органу повернути вилучену жіночу сумку суд не вбачає.
Таким чином, виходячи з наведених вище доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
У відповідності до вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи). 
Крім того, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 665,60 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України.
Керуючись ст.ст.9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов адвоката Коноваленко Єлизавети Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил  – задоволити частково .
Постанову заступника начальника Львівської митниці Хомутянського Віталія Володимировича у справі про порушення митних правил №1021/UA209000/2025 від 18.11.2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 471 МК України та накладенео адміністративне стягнення у вигляді 30 відстоків вартості цих товарів на суму 471909 грн. 87 коп. – скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 471 МК України, відносно ОСОБА_1 - закрити. 
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь  ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлений 08.04.2026 року.

Позивач:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ). 

Відповідач:
Львівська митниця державної митної служби (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Костюшка, 1, код ЄДРПОУ:43971343).

Суддя         Мисько Х.М.