КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 759/20504/21
номер провадження № 22-ц/824/2970/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
за участю секретаря судового засідання	 Єфіменко І.О.,	
розглянуву відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 вересня 2025 року /суддя П`ятничук І.В./
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Київського міського нотаріального округу Київської державної нотаріальної контори Чорноморченко Олени Василівни про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Київського міського нотаріального округу державної Київської державної нотаріальної контори Чорноморченко Олени Василівни про визнання заповіту недійсним. Просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рівних частках кожному, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Чорноморченко О.В. від 18.02.2021 року зареєстрований в реєстрі за № 3-91.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04 вересня 2025 року позов задоволено. Визнано недійсним заповіт ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , від 18.02.2021 року посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Чорноморченко О.В. від 18.02.2021 року зареєстрований в реєстрі за № 3-91, складений на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на проведення судово-психіатричної експертизи по 12 358 грн з кожного; на користь держави - судовий збір по 454 грн з кожного. /т. 3 а.с. 72-78/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову в частині ОСОБА_1 .
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що висновок судово-психіатричної експертизи № 1281 від 25.09.2024 року ґрунтується на припущеннях, не є категоричним щодо моменту 18.02.2021 року, суперечить показанням свідків (позивачки ОСОБА_3 , сімейного лікаря ОСОБА_6 , медсестри ОСОБА_7 , соціального працівника ОСОБА_8 ), які не підтверджують психічних розладів у день посвідчення заповіту. Позивачка перебувала разом зі спадкодавцем у нотаріальній конторі, сама склала аналогічний заповіт (№ 3-90), не вживала заходів щодо його стану, що суперечить принципам добросовісності (ст. 3 ЦК України). Вказував, що відсутні докази звернення за медичною допомогою в день посвідчення, а сам заповіт відповідає формі та порядку посвідчення (ст. 1247, 1248 ЦК України). Крім того, зазначав, що у разі визнання заповіту недійсним відновлюється дія попереднього заповіту від 24.07.2018 (ч. 4 ст. 1254 ЦК України), а отже, порушення прав позивачки не доведено.
Представник позивачки у відзиві заперечувала проти доводів апеляційної скарги, посилалась на висновок експертизи №1281 від 25.09.2024 року як категоричний та узгоджений з медичними документами, показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , що підтверджують психічний розлад спадкодавця на момент складення заповіту. Вказує, що поведінка позивачки не спростовує висновку експертизи, а заповіт недійсний через дефект волі спадкодавця (ст. 225 ЦК України).
Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, представник позивачки просила відкласти розгляд справи у зв`язку зі станом її здоров`я, представник апелянта також просив відкласти розгляд справи у зв`язку з наданням правової допомоги іншому клієнту у м. Суми.
Апеляційний суд вказані клопотання відхиляє, оскільки сторонам було надано достатньо часу для визначення з позицією у справі, сторони її виклали, наявні апеляційна скарга і відзив, об`єктивних підстав для їх обов`язкового очного заслуховування в суді апеляційної інстанції не вказали, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
18.02.2021 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Чорноморченко О.В., яким заповів 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частках (реєстр. № 3-91). 
Позивачка ОСОБА_3 - дружина спадкодавця, спадкоємець за законом. Після смерті чоловіка дізналася про заповіт та звернулася до суду про його визнання недійсним.
Висновком судово-психіатричної експертизи № 1281 від 25.09.2024 року (ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України») встановлено, що на момент посвідчення заповіту 18.02.2021 року ОСОБА_5 виявляв ознаки психічного розладу у вигляді органічного ураження головного мозку складного генезу з вираженим психоорганічним синдромом (МКХ-10: F07.9) і за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Висновок узгоджується з медичними документами, показаннями свідків ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ).
Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції вірно керувався: ст. 225 ЦК України про те, що правочин, вчинений особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та/або не могла керувати ними, може бути визнаний недійсним; ст. 1257 ЦК України про те, що заповіт, складений особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій, є недійсним; ст. 203, 215 ЦК України про те, що правочин, вчинений без вільного волевиявлення, є недійсним; ст. 79, 89, 105 ЦПК України про те, що висновок експерта є доказом, який оцінюється судом у сукупності з іншими доказами, а призначення судово-психіатричної експертизи є обов`язковим для встановлення психічного стану особи на момент вчинення правочину.
Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що на момент посвідчення заповіту 18.02.2021 року спадкодавець не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними через психічний розлад, що підтверджено висновком експертизи та іншими доказами, тому заповіт підлягає визнанню недійсним.
Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції з таких підстав.
Щодо висновку експертизи №1281 від 25.09.2024 року, апеляційний суд вказує, що він є категоричним щодо стану спадкодавця саме на момент посвідчення заповіту 18.02.2021 року: «не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними» /т. 2 а.с. 218/, узгоджується з медичними документами - історіями хвороб 2015-2020 рр., показаннями свідків та не ґрунтується на припущеннях. 
Відповідно до ч. 1 ст. 79, ст. 89 ЦПК України висновок експерта оцінюється судом у сукупності з іншими доказами. 
Показання позивачки ОСОБА_3 та інших свідків не спростовують висновку експертизи, а доповнюють його: сімейний лікар ОСОБА_6 підтвердила погіршення стану після COVID-19 та необхідність сторонньої допомоги. Відсутність звернень за допомогою в день посвідчення не виключає наявності психічного розладу, оскільки діагноз встановлено на підставі динаміки стану.
Доводи щодо відновлення попереднього заповіту від 24.07.2018 та відсутності порушення прав позивачки також відхиляються апеляційним судом, оскільки позивачка як спадкоємець за законом має порушені права через виключення її зі спадкування (ст. 1261 ЦК України), як непрацездатна дружина має обов`язкову частку у спадщині, попередній заповіт в суді першої інстанції предметом дослідження не був і його наявність не впливає на дійсні правовідносини щодо спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції про наявність підстав для визнання заповіту недійсним через психічний стан спадкодавця на момент його складення. Наведені апелянтом аргументи носять формальний характер, не впливають на правильність застосування норм матеріального та процесуального права та не свідчать про неповноту дослідження обставин чи неправильну оцінку доказів.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 вересня 2025 року - залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: