Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/2598/25
Номер провадження1-кп/173/54/2026

В И Р О К 
іменем України
23 квітня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого - судді  ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря  ОСОБА_2 ,
прокурора  ОСОБА_3 ,
обвинуваченої  ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження (ЄРДР № 12025041430000326 від 09.07.2025) за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Олевськ, Житомирської області, громадянка України, пенсіонерки, вдови, яка фактично зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України,
ВСТАНОВИВ:
09 липня 2025 року о 11:53 до служби «102» надійшло повідомлення про те, що 09 липня 2025 року о 11:52 за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район, Верхньодніпровська ТГ, смт Новомиколаївка, вул. Дорожна, буд. № 27, від ОСОБА_4 , 1962 року народження, надійшла скарга на працівників ДТЕК щодо відключення абонента від електропостачання.
Прийнявши вказане повідомлення, для з`ясування обставин конфлікту старшим інспектором-черговим ВП №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 на місце події направлено групу сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Кам`янського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, які, згідно з наказом № 440 «Про затвердження Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України» та згідно з наказом № 357 «Про затвердження Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України», відповідно до яких у ВП №3 організовано добове чергування, перебували, згідно з графіком, зареєстрованим за № 100544 від 07.07.2025, у добовому наряді у складі працівників поліції: інспектора СРПП ВП №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та поліцейського СРПП ВП №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області сержанта поліції ОСОБА_8 .
Згідно наказу начальника Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області №68 о\с від 15 лютого 2021 року, капрала поліції ОСОБА_8 призначено на посаду поліцейського СРПП відділення поліції № 3 Кам`янського РУП Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, де останній проходив службу станом на 09 липня 2025 року.
Згідно наказу начальника Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 357 о\с від 06 червня 2023 року, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора СРПП відділення поліції № 3 Кам`янського РУП Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, де останній проходив службу станом на 09 липня 2025 року.
Так, 09 липня 2025, близько 12:08 години, вищевказані працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , будучи у форменому одязі зі знаками розрізнення, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби та заступивши на чергування у складі наряду, прибули на виклик за вказаною адресою, де на ґрунтовій дорозі напроти будинку № 27 по вул. Дорожна, вказаного вище населеного пункту, залишили свій службовий автомобіль марки «Рено Дастер» державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаний проблисковими маяками та вказівними надписами «поліція», побачили працівників компанії ДТЕК, котрі перебували у форменому одязі компанії ДТЕК біля свого службового автомобілю автовишка АП17.
Під час спілкування працівників поліції з вказаними працівниками ДТЕК до них вийшла заявниця ОСОБА_4 , яка почала поводити себе зухвало, агресивно, виражатися нецензурною лайкою в бік працівників компанії ДТЕК та висловлювала словесні погрози, з якими вчинила словесний конфлікт, із-за з`ясування причин їхнього відключення від електропостачання абонента по вказаній адресі.
У свою чергу працівник поліції, інспектор СРПП, старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , перебуваючи при виконанні службових обов`язків, з метою перевірки за фактом виклику та припинення протиправної поведінки даної особи, встановлення усіх об`єктивних обставин та отримання від неї пояснень, будучи у форменому одязі поліцейського, діючи у відповідності до вимог пунктів 2, 3, 9 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року, згідно з якими поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення і доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, перебуваючи поблизу будинку № 27 по вул. Дорожна вказаного населеного пункту, зробив ОСОБА_4 зауваження щодо припинення вказаних вище дій.
Однак ОСОБА_4 , продовжуючи словесний конфлікт, поводячись зухвало та агресивно, виражаючи демонстративну, явну неповагу до працівника Національної поліції України, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки і моральності, почала висловлюватися нецензурною лайкою, ображати брутальними словами, погрожувати фізичною розправою та вимагала покинути вул. Дорожну у смт Новомиколаївка Кам`янського району Дніпропетровської області. Після цього вона зайшла на територію свого подвір`я, звідки через декілька хвилин повернулася до працівників поліції, тримаючи в руках скляну банку з невідомою речовиною, та, переслідуючи свій злочинний намір, висловлюючи погрози застосування насильницьких дій шляхом підпалу працівника поліції і жестами створюючи реальність висловлених погроз працівнику поліції ОСОБА_5 , який виконував свої службові обов`язки та безпосередньо спілкувався з ОСОБА_4 , умисно тримала у руках зазначену скляну банку з невідомою речовиною.
При цьому вона викрикувала погрози щодо її застосування до працівника поліції ОСОБА_5 , виражаючись грубою нецензурною лайкою, та у подальшому, здійснюючи активні дії, спрямовані на перешкоджання виконанню поліцейським повноважень, не реагуючи на вимоги про припинення протиправної поведінки, вперто не бажаючи припинити свої протиправні дії, бачачи та достовірно усвідомлюючи, що перед нею знаходиться працівник поліції, оскільки останній перебував у форменому одязі, біля службового автомобіля та виконував свої службові обов`язки з попередження та припинення правопорушення, словесно звертаючись до працівника поліції ОСОБА_5 та висловлюючись у його адресу нецензурною лайкою і погрозами застосування насильства шляхом підпалу, тримаючи у руках скляну банку ємністю 1 л із речовиною, у якій виявлено сліди нафтопродукту, що має вуглеводний склад, характерний для зміненого дизельного палива, навмисно вилила на інспектора СРПП ОСОБА_5 її вміст, обливши його формений одяг, а саме футболку та кепку.
Після цього, тримаючи у руках паперові серветки, підпалила їх запальничкою, яку мала при собі, чим вчинила усі необхідні дії, спрямовані на доведення свого злочинного умислу до кінця, який полягав у погрозі насильства шляхом підпалу щодо вищевказаного працівника поліції ОСОБА_5 за зазначених обставин, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.
Однак інспектор СРПП ОСОБА_5 , перебуваючи при виконанні службових обов`язків, реалізуючи надані йому повноваження, передбачені ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», та реагуючи на вчинене кримінальне правопорушення, намагався схопити її за руку, щоб запобігти подальшим злочинним діям, у результаті чого у ОСОБА_4 вказана скляна банка випала з рук разом із серветками та запальничкою, і її протиправні дії було припинено.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнала, проти задоволення цивільного позову заперечувала. Пояснила суду, що 09.07.2025 поблизу будинку АДРЕСА_2 , де розташована її квартира, вона побачила працівників ДТЕК, які повідомили їй про намір зняти електролічильник із сусідньої квартири, власники якої виїхали за кордон. За словами обвинуваченої, вона сприйняла ці дії як ініційовані особою на ім`я ОСОБА_9 , яка, на її переконання, намагається заволодіти її майном. Вважала, що вказана особа має намір замінити лічильники у її та сусідній квартирах, змінити особові рахунки та у такий спосіб привласнити її житло, з огляду на те, що квартири у цьому будинку раніше належали радгоспу, та право власності на них належним чином не оформлено. З метою припинення дій працівників ДТЕК вона викликала працівників поліції. Однак, як зазначила обвинувачена, працівники поліції не вжили заходів для її захисту, натомість, зі слів останньої, підтримали працівників ДТЕК, повідомивши, що їм відомі обставини події. Обвинувачена вказала, що у зв`язку з цим вона вирішила вчинити дії провокаційного характеру, аби її разом з іншими особами було доставлено до відділу поліції для з`ясування обставин. З цією метою вона забігла до свого помешкання, взяла банку з водою, у якій раніше зберігалася солярка, а також мала при собі запальничку, оскільки курить. Повернувшись, вона намагалася зупинити працівників ДТЕК від вчинення свавілля, а працівників поліції - змусити виконувати свої обов`язки, щоб вони припинили незаконні дії працівників ДТЕК. За її словами, це була нормальна реакція на свавілля з боку вказаних осіб. Однак ОСОБА_5 вибив банку з її рук, унаслідок чого рідина потрапила на нього. Далі обвинувачена пояснила, що, перебуваючи у збудженому емоційному стані, підпалила серветки, які тримала у руках. Після цього працівник поліції викрутив їй руку, повалив на землю та сів зверху. Також зазначила, що вона кликала на допомогу. При цьому зазначила, що діяла у стані необхідності, вважаючи, що працівники поліції діяли узгоджено з працівниками ДТЕК з метою вчинення щодо неї шахрайських дій.
Незважаючи на невизнання обвинуваченою вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 345 КК України, суд вважає, що її вина у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, в повному обсязі знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.
Так, потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав заявлений ним цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди у розмірі 50000 грн. Суду пояснив, що 09.07.2025 він заступив на службу. Під час несення служби на службовий планшет надійшло повідомлення про вчинення самоуправства за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з цим він разом з ОСОБА_8 виїхав на виклик. Прибувши на місце події, він вийшов зі службового автомобіля з увімкненою бодікамерою, зустрів працівників ДТЕК та опитав їх. Останні повідомили, що мають службове завдання щодо відключення електропостачання за вказаною адресою. У цей час до них підійшла ОСОБА_4 , яка поводилася агресивно, висловлювалася нецензурною лайкою, погрожувала працівникам ДТЕК та заявляла про намір спалити їхній автомобіль. Потерпілий зробив їй зауваження щодо протиправної поведінки. Після цього ОСОБА_4 пішла на територію свого домоволодіння, звідки повернулася з літровою банкою, наповненою невідомою рідиною, та повідомила, що має намір підпалити автомобіль. Потерпілий став на її шляху та повідомив, що не дозволить вчинити такі дії. У відповідь вона висловила погрозу підпалити його. ОСОБА_4 замахнулася банкою, а потерпілий намагався ухилитися, однак через незначну відстань між ними це не вдалося. Діючи умисно, вона вилила на нього вміст ємності, внаслідок чого рідина потрапила на одяг, руки, обличчя та в око потерпілого. Після цього ОСОБА_4 відступила на крок назад і почала підпалювати серветки, які тримала в руках. Побачивши вогонь, потерпілий схопив її за руки, внаслідок чого серветки випали. З метою припинення протиправних дій він повалив її на землю, після чого відпустив. Надалі він разом із напарником повідомив керівництво про обставини, що сталися та залишив місце події. На місце події була направлена слідчо-оперативна група. У результаті вказаних дій потерпілий зазнав ушкодження ока, а також отримав психологічну травму, що проявляється, зокрема, у тривожній реакції на запах дизельного палива. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що є поліцейським, у липні 2025 року працював в одному екіпажі з ОСОБА_5 . Під час добового чергування надійшов виклик на планшет, про те, що ОСОБА_4 викликає поліцію, так як в неї стався конфлікт з ДТЕК. Коли прибули на виклик, ОСОБА_4 пояснила, що перешкоджає відключити світло у квартирі сусідки. Вони звернулись до ДТЕК, вони повідомили, що приїхали відключити світло. Поки він спілкувався з працівниками ДТЕК, напарник спілкувався з ОСОБА_4 . Під час спілкування у них виник конфлікт, остання пішла до будинку, винесла скляну літрову банку з невідомою речовиною. Він побачив, як ОСОБА_4 вилила речовину на ОСОБА_5 та повідомила, що зараз його підпалить. У неї у руках була запальничка та папір, який вона намагалася запалити. Після чого вони застосували до неї фізичну силу для своєї безпеки та безпеки інших осіб. У процесі спілкування ОСОБА_4 висловлювалася нецензурною лайкою, говорила, що підпалить машину ДТЕК. Після застосування фізичної сили, вона сказала, що заспокоїлася і попросила відпустити, посилаючись на свій похилий вік. Причиною роздратування ОСОБА_4 на працівників поліції було те, що вони їй повідомили, що дії працівників ДТЕК були законними. 
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що він є працівником ДТЕК, 09.07.2025 року у нього було завдання на відключення від електромережі абонента. Він приїхав за адресою, вказаною у планшеті, у сел. Новомиколаївка разом із двома електромонтерами і водієм. Під`їхавши до двору, він вийшов оглянути місцевість. З двоповерхового будинку, розрахованого на чотирьох господарів, вийшла жінка - обвинувачена. Він їй назвався та попросив дозволу пройти для звірення номера лічильника, але вона заборонила, почала конфлікт, висловлювалася нецензурною лайкою. На місце прибула поліція, він представився працівникам поліції, пояснив, яке завдання вони виконують. Обвинувачена не мала жодного відношення до адреси, за якою вони приїхали. Вони почали працювати, розкладати вишку. Жінка це побачила, пішла до себе у двір, звідти вийшла зі скляною банкою з невідомою речовиною, а також серветками в руках. Поліцейський стояв та не давав їй пройти. Вона облила поліцейського рідиною з банки та намагалася його підпалити. За запахом це була солярка. Поліцейські застосували силу та поклали її на землю. Через деякий час вона підвелася, пішла за новою порцією горючої речовини, пройшла через сусідній двір до автомобіля ДТЕК та намагалася його підпалити. ОСОБА_10 відібрав у неї запальничку та розбив її. Вона кричала та висловлювалася нецензурною лайкою. Спочатку обвинувачена хотіла підпалити автомобіль ДТЕК, а коли працівник поліції не дав цього зробити, вилила рідину на нього та намагалася підпалити.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він працює електромонтером у компанії ДТЕК. Влітку 2025 року вони працювали у цій місцевості у відрядженні. На робочий планшет надійшло завдання на відключення абонента, у якому були вказані номер лічильника та адреса. Вийшла жінка і сказала, що вона не дасть їм можливості відключити, бо господарів немає вдома. У планшеті було вказано, що відключення проводиться на прохання власника. Майстер ОСОБА_10 відійшов і подзвонив диспетчеру. Прибув наряд поліції, майстер показав їм завдання на планшеті, працівники поліції пішли спілкуватися з обвинуваченою, а вони почали розкладати автопідйомник. Свідок провів відключення електромережі, коли спускався з підйомника, звернув увагу, що жінка вийшла з двору з іншого боку. В руках вона тримала скляну банку з невідомою речовиною. Вона підходила до підйомника, він повідомив поліцейських. Вміст банки вона вилила у коробку, де перед цим лежали ТСМ. Підбігли працівники поліції, ймовірно, забрали у неї запальничку. Після цього працівники ДТЕК швидко зібралися і поїхали.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що він працює електромонтером у компанії ДТЕК у Криворізькому районі та в липні 2025 року приїхав з іншими працівниками у Верхньодніпровськ у відрядження на чотири дні. Вранці на планшет вони отримали завдання відключити споживача від електромережі. У завданні була адреса, прізвище та номер лічильника, але прізвища він не пам`ятає. Наскільки він пам`ятає, це було за заявкою споживача, вони під`їхали за вказаною адресою до будинку, це був будинок, здається, розрахований на двох господарів. Вийшла обвинувачена, їй повідомили про своє завдання, вона сказала, що не дасть провести відключення споживача, бо власники за кордоном. За правилами працівники не повинні вступати у суперечки, повинні відійти на безпечну відстань та повідомити керівництво. Приїхала поліція, працівники пішли спілкуватися з обвинуваченою, потім сказали, що можна працювати. Він зняв коробку, де знаходилися ТСМ (фарба, розчинник та інше), бо вони заважали для повороту вишки. Працівник ОСОБА_13 піднявся на вишці і відключив електропостачання. Свідок помітив, що обвинувачена вискочила з подвір`я і вилила рідину в обличчя поліцейського, після чого пішла у двір. Вони дали поліцейському воду та серветки. Потім ОСОБА_4 вибігла з двору з іншого боку з тією ж банкою, оббігла машину позаду та вилила рідину у коробку з ТСМ. До неї підбігли поліцейські і майстер. Майстер вихопив у неї запальничку. Приїхала оперативна група, забрала ящик, який було облито.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що він працює водієм у компанії ДТЕК, їх бригада з іншого району перебувала у відрядженні. Влітку 2025 року їх бригаду послали для відключення абонента від електромережі. Приїхали за адресою, побачили жінку, яка сказала, що не дасть провести відключення, почалася суперечка. Майстер подзвонив диспетчеру, приїхала поліція, поліцейські пішли говорити з обвинуваченою, а він сам розклав машину та підйомником підняв електромонтера до опори. Подробиць він не бачив, бо з кабіни була обмежена видимість. Електромонтер, якого він опускав, сказав, що ОСОБА_4 оббігає будівлю з іншого боку, хлопці побігли до заднього боку машини. Потім він бачив, що знята з машини коробка була облита рідиною, яку, зі слів його колег, облила ОСОБА_4 . 
Згідно протоколу огляду місця події від 09.04.2025, фототаблиці до нього, місцем огляду є прибудинкова територія домоволодіння АДРЕСА_3 . В ході огляду були виявлені та вилучені: порожня літрова банка, яка має всередині специфічний запах, схожий на паливно-мастильні матеріали, на відстані 15 м від банки та 4 м від лівого ближнього кута паркану на землі пластикова запальничка в справному стані, біля неї згорнутий паперовий рушник зі слідами горіння, що має специфічний запах, схожий на паливно-мастильні матеріали та картонна коробка з плямами рідини зі специфічним запахом. 
Постановою від 14.07.2025 запальничка та фрагменти рушника, які вилучені під час огляду місця події 09.04.2025, визнані речовими доказами, поміщені у спеціальний паперовий пакет та передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Згідно протоколу добровільної видачі від 09.07.2025, ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції для проведення огляду футболку чорного кольору та кепку темно-синього кольору.
Згідно протоколу огляду предметів від 09.07.2025, були оглянуті видані ОСОБА_5 кепка та футболка, які мають специфічний запах паливно-мастильних речовин. До протоколу додана фото таблиця із загальним видом кепки та футболки.
Згідно з протоколом огляду від 10.07.2025 було відтворено відеофайл, у якому зафіксовано розмову ОСОБА_4 з працівниками поліції, під час якої остання погрожує спалити людей, повідомляє працівникові поліції, що зараз обіллє його бензином і підпалить. Далі відбувається розмова ОСОБА_4 з працівниками лінії «102», під час якої вона повідомляє, що спалить вишку працівників РЕМ. Потім у ході розмови з працівником поліції вона виливає на останнього речовину з банки та погрожує його підпалити. Далі вмикає запальничку та намагається підпалити рушники. Працівники поліції кладуть ОСОБА_4 на землю, після чого остання звертається на лінію «102» із повідомленням про нібито побиття її працівниками поліції. До протоколу огляду додано диск із відеозаписом.
Постановою від 09.07.2025 DVD-R диск із відеозаписом з нагрудного відеореєстратора Motorola VideoBadge 400 № 798897 з місця події визнано речовим доказом.
У судовому засіданні відтворено відеозапис, який міститься на DVD-R диску, який постановою від 09.07.2025 був визнаний речовим доказом та встановлено, що його зміст відповідає відомостям, викладеним у протоколі огляду від 10.07.2025.
З протоколу слідчого експерименту від 16.07.2025 та фототаблиць до нього убачається, під час проведення зазначених слідчих дій, за участю потерпілого, він на місці події показав та розповів, зокрема, яким чином обвинувачена вилила на нього невідому речовину, їх розташування один до одного.
З протоколу слідчого експерименту від 16.07.2025 та фототаблиць до нього убачається, що під час проведення зазначених слідчих дій за участю свідка ОСОБА_8 , він на місці події показав, де перебував під час дій обвинуваченої, яким чином вона вилила на нього невідому речовину, та де у цей час перебували працівники ДТЕК та їх машина. 
Згідно з протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 25.07.2025 та фототаблиць до нього, під час проведення зазначеної слідчої дії на місці події свідок розповів та показав, як розвивався конфлікт, як обвинувачена облила працівника поліції невідомою речовиною під час виконання ним службових обов`язків, а також вказав, хто і де перебував під час зазначених подій.
Згідно інформації Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування НПУ ГУНП в Дніпропетровській області № 1176646-2025 від 21.07.2025, протягом 09.07.2025 від ОСОБА_4 надійшло ряд повідомлень, згідно яких вона вимагала прислати слідчо-оперативні групи та прокурора у зв`язку з тим, що працівники ДТЕК намагалися відключити їй електроенергію, ОСОБА_4 погрожувала підпалити їх та вишку. Далі надсилала повідомлення, що її побили працівники поліції та вимагала її заарештувати. До листа додані копії аудіофайлів.
Постановою від 21.07.2025 року DVD-R диск марки «Verbatim», що містить аудіофайли із записом розмови ОСОБА_4 з лінією «102», було поміщено до білого паперового конверта та приєднано до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ.
У судовому засіданні відтворено аудіозаписи із записом розмови ОСОБА_4 з лінією «102», та встановлено, що їх зміст відповідає відомостям, викладеним у листі Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування НПУ ГУНП в Дніпропетровській області № 1176646-2025 від 21.07.2025.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-25/27523-ФХД від 18.07.2025, на наданих для дослідження скляній банці з нашаруванням речовини, фрагменті картону, футболці коричневого кольору та кепці синього кольору виявлені сліди нафтопродукту, який має вуглеводний склад характерний для зміненого дизельного палива. 
Постановою від 24.07.2025 банка, футболка та кепка були визнані речовими доказами, поміщені у пакет з полімерного матеріалу та передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Також, Наказом ГУНП в Дніпропетровській області № 357 від 06.06.2023 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 переміщено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 3 Кам`янського РУП з 6 червня 2023 року.
Згідно графіку несення служби у добовому наряді та у складі слідчо-оперативної групи, 09.07.2025 року для добового чергування було призначено наряд ВП, у тому числі ГРПП у складі Красовицького та Коцкого.
Оцінивши вищезазначені досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що обвинувачена ОСОБА_15 винна у вчиненні кримінального правопорушення та її дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 345 КК України, як погрози насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.
Встановивши фактичні обставини кримінального провадження, суд не погоджується з позицією обвинуваченої, яка зводиться до того, що вона не вчиняла протиправних дій відносно працівника поліції, а вона діяла у стані необхідності, вважаючи, що працівники поліції діяли узгоджено з працівниками ДТЕК з метою вчинення щодо неї шахрайських дій з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 345 КК України кримінальна відповідальність настає за погрозу вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу, а також щодо його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Об`єктивна сторона злочину виражена у погрозі вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна, причому погроза висловлюється винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу своїх службових обов`язків.
Погроза може виявлятися у висловлюванні, а також у жестах або інших діях, за допомогою яких винний залякує потерпілого вчиненням вбивства, застосуванням до нього чи його близьких родичів насильства або знищенням чи пошкодженням його майна або майна близьких родичів.
Для кваліфікації дій за ч.1 ст.345 КК України наявність реальних підстав побоювання потерпілим виконання погрози не є обов`язковою. (п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» від 26.06.2992р. із змінами від 3.12.1997р.)
Злочин, передбачений ч.1 ст.345 КК України вважається закінченим з моменту, коли погроза була доведена до відома працівника правоохоронного органу.
Суб`єктивна сторона даного злочину - прямий умисел, поєднаний зі спеціальним мотивом, а саме у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Для застосування ч.1 ст.345 КК України не має значення, чи розраховував винний реалізувати погрозу щодо працівника правоохоронного органу або його близьких родичів. (Ухвала Верховного Суду від 19 серпня 2025 року, справа № 607/16967/23, провадження № 51 - 2634 ск 25).
Суд дійшов висновку, що сукупність зібраних у провадженні доказів підтверджує наявність в діях ОСОБА_4 об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 345 КК України.
Так, працівники поліції прибули на виклик самої ОСОБА_4 та, перевіривши викладені нею мотиви виклику, встановили, що працівники ДТЕК виконували надане їм завдання про відключення домоволодіння за вказаною адресою. При цьому працівники поліції знаходилися на місці події у форменому одязі, приїхали на службовому автомобілі, отже обвинувачена розуміла, що перед нею перебували працівники поліції, які виконували службові обов`язки.
Після чого обвинувачена починає поводити себе по відношенню до працівника поліції ОСОБА_5 агресивно та, тримаючи в руках банку,в якій виявлено сліди нафтопродукту, що має вуглеводний склад, характерний для зміненого дизельного палива починає словесно висловлювати погрози працівнику поліції підпалити його, після чого вилила на поліцейського з банки зазначену речовину та підпалює серветки, які тримала в руках, тим самим продемонструвала реальний намір застосування насильства.
З огляду на викладені докази, суд дійшов висновку, що характер поведінки обвинуваченої свідчить про усвідомленість нею своїх дій, їх протиправність, а також про розуміння того, що вони вчиняються щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.
Водночас, доводи обвинуваченої про те, що вона діяла у стані крайньої необхідності, оскільки вважала, що працівники поліції діяли узгоджено з працівниками ДТЕК з метою вчинення щодо неї шахрайських дій, суд вважає безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до положень ст. 39 КК України, стан крайньої необхідності має місце лише за наявності реальної, безпосередньої небезпеки, яка загрожує особі чи охоронюваним законом правам, та за умови, що таку небезпеку неможливо усунути іншими засобами. При цьому заподіяна шкода повинна бути менш значною, ніж відвернена.
Однак матеріали кримінального провадження не містять жодних об`єктивних даних про існування реальної та безпосередньої небезпеки для обвинуваченої. Її припущення про можливі шахрайські дії з боку працівників поліції та ДТЕК носять суб`єктивний характер, не підтверджені жодними доказами та спростовуються встановленими судом обставинами, відповідно до яких працівники поліції діяли в межах своїх повноважень, а працівники ДТЕК виконували службове завдання.
Крім того, навіть за наявності у обвинуваченої сумнівів щодо правомірності дій зазначених осіб, вона мала можливість захистити свої права у законний спосіб, зокрема шляхом звернення до правоохоронних органів, суду чи інших компетентних органів, а не шляхом вчинення протиправних дій із погрозою застосування насильства.
Таким чином, відсутні передбачені законом підстави для визнання дій обвинуваченої вчиненими у стані крайньої необхідності, у зв`язку з чим відповідні доводи суд відхиляє як необґрунтовані.
Враховуючи, що сукупність досліджених доказів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, які відповідають вимогам належності та допустимості, дозволяють "поза розумним сумнівом" стверджувати, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, тому суд розцінює позицію обвинуваченої, як обраний нею спосіб свого захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме:
ОСОБА_4 вчинила нетяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, вдова, на утриманні неповнолітніх дітей або інших осіб не має, пенсіонер, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання відсутні.
Згідно досудової доповіді, складеної стосовно обвинувачено ОСОБА_4 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що можливе виправлення обвинуваченої без обмеження або позбавлення волі на певний строк.
За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду в межах, передбачених санкцією відповідної статті Особливої частини КК України.
Так як під час досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченій не обирався і суд дійшов до висновку про призначення покарання у виді пробаційного нагляду, тому при ухваленні вироку суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченої.
Щодо цивільного позову потерпілого.
Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ст.1167 ЦК під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Пунктом 1 ч.1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У п.9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховує характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо).
У Постанові Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 572/3209/17 зазначено, що: «Як установлено ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Таким чином, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.».
Враховуючи викладене, суд вважає, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю, емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, глибину та тривалість душевних страждань потерпілого, ступінь вини обвинуваченої, а також вимоги розумності та справедливості.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню, а з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь ОСОБА_16 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 10000 гривень.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. 
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, тож процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_17  визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України та призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки.
Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановлення ОСОБА_18 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5   завдану моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів № СЕ-19/104-25/27523-ФХД-Д від 18.07.2025 у розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Речові докази:
-футболку чорного кольору та кепку темно-синього кольору, які було поміщено: кепка темно синього кольору до спец пакету НПУ № РSР 2133176, футболка чорного кольору до спец пакету НПУ № WAR 1507252- повернути потерпілому ОСОБА_5 ;
- скляну банку, упаковану в спец пакет НПУ № РSР 2133006, запальничку пластикову чорного кольору, упаковану до спец конверту НПУ; фрагменти паперових рушників упаковані до спец пакету НПУ № РSР 2133143; картонну коробку у спец пакет НПУ № WAR 1868359, які зберігаються у камері зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області – знищити;
- DVD-R диск марки Verbatim із відеозаписом з місця події кримінального правопорушення та DVD-R диск марки Verbatim із аудіозаписами, який поміщено у білий паперовий пакет – зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченій. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому.

Суддя        ОСОБА_1