Справа №243/115/26
Провадження №2/243/504/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 року м. Слов`янськ 
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі: 
Головуючого судді Соловйової О.О., 
за участю секретаря судового засідання - Коваленка В.В.
Учасники справи:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року адвокат Попкова О.В., діючи на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , після смерті якого залишилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Позивач стверджує, що після смерті батька вона прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем у зазначеній квартирі. У грудні 2025 р. вона звернулась у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, пославшись на відсутність оригіналу документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вказану квартиру. Через це позивач позбавлена можливості оформити право на спадщину у нотаріальному порядку. З наведених підстав позивач просить суд визнати за нею право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом.
Ухвалою суду від 06.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 04.02.2026підготовче провадження у справі закінчено, розгляд справи призначено на 23.02.2026.
Позивач та її представник надали заяву про розгляд справи без їх участі, наполягають на задоволенні позовних вимог.
Відповідач, Слов`янська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області, у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи та просить вирішити справу відповідно до вимог чинного законодавства України.
Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням з точки зору їх належності, допустимості, достовірністю кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 4 січня 1968 року Слов`янським міським ЗАГС Донецької області, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьком в свідоцтві вказано ОСОБА_5 .
Копією паспорта встановлено, що 8 серпня 1987 року ОСОБА_4 у Слов`янському РАГС Донецької області уклала шлюб з ОСОБА_6 , змінивши прізвище на ОСОБА_7 .
Зі змісту копії свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Слов`янської міської ради від 19 вересня 2001 року вбачається, що ОСОБА_3 був власником квартири АДРЕСА_1 .
Копією свідоцтва про смерть, виданого 11 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, власник вказаної квартири ОСОБА_3 помер.
У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) відкрилась спадщина, до складу якої увійшов спірний будинок
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 заповіту не залишив, в зв`язку з чим спадкування здійснюється за законом. 
Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно дост.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За змістом ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
У судовому засіданні встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є його дочка ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкоємцем.
Таким чином, після смерті батька ОСОБА_3 його дочка ОСОБА_1 успадкувала спірну квартиру, яка тому належала. 
11 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулась в нотаріальну контору із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька.
Постановою державного нотаріуса Першої слов`янської державної нотаріальної контори Краматорського районного нотаріального округу Донецької області від 11 грудня 2025 року у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу документу, який засвідчує право власності спадкодавця на вказану квартиру.
Таким чином, в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру, позивач позбавлена можливості зареєструвати право власності на вказане майно.
Вирішуючи спір, суд приймає до уваги наступне законодавство.
Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України встановлено, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 р. право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). 
Таким чином, визнати право власності на успадковане майно, а також захистити своє право власності на нього позивач може лише в судовому порядку.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 22 вересня 2021 року (справа № 227/3750/19).
Суд приймає до уваги, що позивач отримала відмову нотаріуса в оформленні права власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця. Однак, в судовому засіданні встановлено, що вказана квартира належала спадкодавцеві на підставі рішення виконкому Слов`янської міської ради від 19 вересня 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про право власності, виданого 20 вересня 2001 року Слов`янською міською радою. Водночас, оригінал вказаного документа втрачено, в зв`язку з чим не надано нотаріусу для оформлення права на спадщину. 
Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що право власності на спірну квартиру при житті належало саме ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на цю квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька. При цьому суд приймає до уваги, що право власності ОСОБА_3 на вказану квартиру зареєстровано Слов`янським бюро технічної інвентаризації, реєстровий № 17163 від 20 вересня 2001 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 995,00 грн. судового збору, однак вимога щодо відшкодування понесених судових витрат не заявлена, тому судові витрати підлягають залишенню за позивачем.
З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 316, 321, 328, 392, 1220, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ :
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 49,4 кв. м, житловою площею 27,5 кв. м, загальною вартістю - 109 050 (сто дев`ять тисяч п`ятдесят гривень), в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складений 12 березня 2026 року.
Суддя О.О. Соловйова